‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫יש רגע בחיים של כל ילד‬ ‫שבו אתה מרגיש שכל דבר אפשרי.‬
‫כשאתה מרגיש שיש לך את המוג׳ו.‬
‫שאתה יכול… לא יודע,‬ ‫לטפס על אל קפיטן בלי חבלים,‬
‫לנחות על מאדים, או…‬
‫להיבחר לנשיאות.‬
‫העולם כולו מחכה‬ ‫שמישהו עם ביצים יבוא וייקח אותו.‬
‫ואז, כשאתה לא מצפה לזה,‬
‫איזה משוגע בא ואומר לך‬ ‫שאין שום תעלומה נצחית.‬
‫ואז, כל הדיבורים על טיפוס על הרים,‬ ‫ומאדים, והנשיאות…‬
‫בולשיט.‬
‫הקסם חוטף סרטן ומת.‬
‫היא לא שם.‬
‫תחזיר את הצוללת.‬
‫שיט.‬
‫אפשר לעשות עוד סיבוב.‬
‫נטען את הסוללה ונצלול שוב.‬
‫עשינו את זה שלוש פעמים. אין שם כלום.‬
‫שתוק!‬ ‫-מה? זאת האמת!‬
‫אולי הזהב קבור. אנחנו לא יודעים.‬
‫אם הוא היה שם,‬ ‫מגלה המתכות היה מוצא אותו.‬
‫מישהו הקדים אותנו.‬
‫או שהוא לא היה שם מלכתחילה.‬
‫היי.‬
‫את יודעת, שריל,‬
‫זה לא זמן טוב לבדיקה.‬
‫לא בדיקה. באנו לקחת אותך.‬
‫היום? באמת?‬
‫רק לכמה שעות, עד הדיון בעניינך.‬
‫לא…‬
‫שריל, אני לא הולך לאומנה, טוב?‬
‫אני לא אהיה חלק מהמערכת שלך.‬
‫ג׳ון ב׳, זה השוטר תומאס.‬
‫הוא עובד עם קטינים מטעם משרד השריף.‬
‫תראה, אני יודעת שהדוד טי‬ ‫עובד בקזינו במיסיסיפי.‬
‫הוא לא היה פה חודשים.‬
‫לא, זה הסיוט שלי.‬
‫תראי, אני…‬
‫אני רוצה שחרור.‬
‫שחרור ממי? רק אתה פה.‬
‫אז מקלט.‬
‫על סמך מה?‬
‫על סמך קרקע יציבה. קדושה.‬
‫אני מרגיש שאת רודפת אותי. את ו…‬
‫ומר ״ראש גדול״ פה.‬
‫מה אתה מסתכל, אחי?‬ ‫מה תעשה? תחשמל אותי?‬
‫ג׳ון!‬ ‫-אתה רוצה לרקוד, מה?‬
‫בוא הנה!‬ ‫-לא!‬
‫לא עשיתי כלום! עזוב אותי!‬ ‫-די!‬
‫טוב…‬
‫תירגע, ג׳ון.‬ ‫-אני נכנע.‬
‫רואה את זה, שריל?‬
‫את יודעת מי זה?‬
‫כן, זה אבא שלי.‬
‫ואת יודעת מה הוא רצה?‬
‫הוא רצה שאשאר כאן, בבית.‬
‫ואת לוקחת אותי מהבית. את מבינה את זה?‬
‫זה החוק, ג׳ון ב׳.‬
‫לא, עצור, בבקשה!‬
‫התמונה שלי! זו התמונה האחרונה של אבא שלי.‬ ‫-אין מצב, ילד.‬
‫בחייך, שריל. תעצרי את הרכב.‬
‫בבקשה, זה כל מה שנשאר לי.‬
‫תעצור.‬
‫את באמת רוצה?‬ ‫-פשוט תעצור.‬
‫תודה.‬
‫שריל, אפשר לעזור לו לחפש? בבקשה?‬ ‫-הוא יסתדר.‬
‫תראי את האידיוט הזה.‬ ‫הוא לא מחפש במקום הנכון.‬
‫היא תיזרק לזבל, שריל. בבקשה.‬
‫זאת המזכרת האחרונה שלי מאבא שלי.‬ ‫באמת תיתני לזה לקרות?‬
‫בבקשה.‬
‫אני מתחנן.‬
‫תעשה את זה זריז.‬
‫בסדר.‬
‫תודה, שריל.‬
‫ביי, תומאס!‬
‫שיט.‬
‫תומאס!‬
‫מה קורה, חורחה?‬ ‫-מה קורה, אחי?‬
‫תראה, נמר שלג!‬
‫מצטער, אחי.‬ ‫-מה לעזאזל?‬
‫אחזיר אותם, אני מבטיח.‬ ‫-חסר לך שלא!‬
‫אני נשבע. אשאיר אותם בפארק.‬ ‫-בחייך!‬
‫זהירות, אני בא!‬
‫יש פתגם ישן לגבי קפיצות גדולות:‬
‫במצב כזה, בטוח יותר לבוא בכל הכוח.‬
‫וזה, בדומה להרבה פתגמים שכולם מכירים…‬
‫תישארו בבית הספר!‬
‫היי!‬
‫…זה בולשיט.‬
‫אלוהים…‬ ‫-גבר!‬
‫מי שם שם שרשרת?‬
‫נמרחת עכשיו על השרשרת?‬
‫אלוהים. החולצה שלך…‬
‫וואו.‬ ‫-אוקיי…‬
‫זה לא אידיאלי.‬ ‫-זה ממש לא טוב.‬
‫את יכולה לקחת אותי לבית חולים?‬ ‫-עכשיו?‬
‫כן, עכשיו. זה יהיה פנטסטי.‬
‫כן. טוב. תקום.‬ ‫-שלוש, שתיים, אחת. אלוהים.‬
‫את רואה רכב? רכב שטח של שוטרים?‬
‫כחול־לבן, אולי?‬
‫כן, יש רכב שטח משטרתי, כחול־לבן.‬ ‫-שיט.‬
‫את רואה טיפוס בלי צוואר?‬
‫יש מישהו, ואכן אין לו צוואר.‬
‫נמצאת איתו אישה.‬
‫מה הם עושים?‬
‫הם…‬
‫רק…‬
‫את יכולה לנסוע, בבקשה?‬ ‫-זה מה שאני עושה.‬
‫תודה.‬ ‫-הם עצרו ליד האופניים ההרוסים.‬
‫למה מחפשים אותך? שדדת בנק?‬
‫יותר טוב שלא תדעי.‬
‫מה, אתה נמלט מהחוק, ג׳ון ב׳?‬
‫לא יודע… אני מין פליט או משהו.‬
‫יודעת מה? אל תיקחי אותי לבית חולים.‬
‫פני שמאלה, בבקשה.‬
‫אני צריך לעשות משהו.‬ ‫-טוב.‬
‫קדימה, סנצ׳ו.‬
‫קדימה!‬ ‫-טוב!‬
‫סירה כזאת לא טובעת סתם, ד״ר ת׳ורנטון.‬
‫כמה זה יעלה לי?‬
‫אחרי 24 שעות מתחת למים…‬
‫זה יעלה 25־30 אלף.‬
‫והביטוח לא יכסה את זה?‬
‫לא. לא על טעות אנוש.‬
‫השסתום היה חסר.‬
‫למה את מסתכלת עליי?‬ ‫-מה נראה לך?‬
‫לא שכחתי את השסתום, אימא.‬ ‫הסירה הייתה שבוע במים.‬
‫חשבתי שכשתגיע לגיל 16,‬
‫תיקח יותר אחריות על מעשיך.‬
‫אימא, לא עשיתי את זה! את צוחקת עליי?‬
‫את חושבת שאני כזה טיפש?‬
‫למה זאת אשמתי?‬
‫כי ככה זה בדרך כלל.‬
‫אימא שלי חושבת שעשיתי את זה,‬
‫למרות שלא הייתי יכול.‬
‫איך?‬
‫זו תמיד אשמתי, בכל מצב.‬
‫היא רוצה שאהיה רובוט קטן שמסמן וי בשבילה.‬
‫אתם יודעים? הכנה לפסיכומטרי? וי.‬
‫להגיש אוכל לנזקקים? וי.‬
‫אני עושה כל מה שהיא רוצה, ונמאס לי.‬
‫אנחנו יודעים מי עשה את זה. נכון?‬
‫זה האפס הקטן, פופ.‬
‫פופ, כן.‬
‫רייף, אם לא היית מפתיע אותו במסלול הגולף,‬ ‫עדיין הייתה לי סירה. נכון?‬
‫סליחה אם…‬
‫גיביתי אותך אחרי שאיזה פוג‬ ‫הצמיד לך אקדח לראש.‬
‫שמע, אני לא האויב כאן.‬
‫אני האויב פה?‬ ‫-לא.‬
‫לא הטבעתי את הסירה. זה פופ.‬ ‫-טוב.‬
‫ואתה צריך להכריח אותו‬ ‫לקחת קצת אחריות, אחי.‬
‫אחי, הוא הטביע את הסירה.‬ ‫אסור לך לוותר.‬
‫אז מה תעשה?‬
‫חייבים לנקות את הפצע.‬ ‫-לא.‬
‫שרה, אסור לי להיות פה.‬
‫טוב… תצטרך לסמוך עליי.‬
‫כבר עשיתי את זה פעם.‬ ‫-כבר עברנו על זה.‬
‫לא הלשנתי עליך, טוב? אז תתמודד, חמודי.‬
‫היי, לא נראה לי שאבא שלך ישמח לגלות‬
‫שעובד־לשעבר מדמם לו בכל הבית.‬
‫אז אל תדמם.‬
‫היי! ג׳רי.‬
‫אל תגיד לי שהתעריף לא פתוח לדיון.‬
‫בטוח נצליח להוריד את התעריף.‬
‫זה מה שאנחנו עושים.‬
‫היי.‬ ‫-מה את עושה?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫תסגרי את הדלת.‬
‫בחייך, חמודה.‬ ‫-סליחה.‬
‫לא!‬
‫בסדר!‬
‫בוא. שב. תכף אחזור.‬
‫טוב.‬
‫תרים את החולצה.‬
‫טוב.‬ ‫-חייבים לחטא את זה.‬
‫זה אלכוהול רפואי?‬ ‫-כן.‬
‫רק ככה נהיה בטוחים.‬
‫טוב. תעצום עיניים.‬
‫אספור עד שלוש.‬
‫מוכן? אחת, שתיים…‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫אלוהים.‬
‫סליחה.‬ ‫-אף פעם לא שמעתי מישהו צווח ככה.‬
‫תפסיקי!‬
‫סליחה באמת!‬ ‫-סליחה.‬
‫מי זה הבחור על הקיר?‬
‫זה דנמארק טאני, המייסד של טאניהיל.‬
‫מייסד?‬
‫איך עבד ייסד מטע כותנה?‬
‫הוא היה עבד משוחרר.‬
‫הוא די מסתורי.‬
‫הוא צץ משומקום,‬
‫ורכש את כל הקרקעות פה בזהב.‬
‫בזהב?‬
‫היי! לא סיימתי, סנצ׳ו!‬
‫דנמארק טאני.‬
‫השם הזה מוכר לי.‬
‫הוא היה ב״רויאל מרצ׳נט״.‬
‫אבל לא היו ניצולים.‬
‫מה עוד את יודעת עליו?‬
‫כשעברנו לבית, מצאנו יומן,‬
‫אלמנך, כל מיני ניירות.‬
‫וורד תרם את הכול‬ ‫לארכיון המדינה בצ׳אפל היל.‬
‫אפשר לראות את זה?‬
‫את מה?‬
‫הארכיון. אני צריך לראות אותו.‬
‫אני יכולה להכניס אותך אם אתה רוצה.‬
‫יש לו תג נאמן.‬ ‫-כן, אני צריך את זה.‬
‫לצ׳אפל היל?‬
‫כן. עכשיו.‬
‫למה עכשיו?‬
‫אני לא יכול לספר לך.‬
‫גם זה קשור להימלטות?‬
‫קצת קשור להימלטות. בערך.‬
‫זה עניין של ביטחון לאומי.‬
‫חיכיתי כל חיי שמישהו יגיד לי את זה.‬
‫אני יודע שזה נשמע מטורף,‬ ‫אבל אני חייב את התג הזה.‬
‫מוטב שתדעי כמה שפחות.‬ ‫את חייבת לסמוך עליי.‬
‫לא. אני לא סומכת על אף אחד.‬
‫בייחוד לא עם תג נאמן.‬
‫אני חייב ללכת. עכשיו.‬
‫טוב, אז אבוא איתך.‬ ‫-לא.‬
‫כן.‬
‫משימה אחת אחרונה,‬
‫ואז אני פורשת מהמשחק המושחת הזה.‬
‫בוא נלך.‬
‫ג׳יי־ג׳יי!‬ ‫-מה?‬
‫ג׳יי־ג׳יי!‬
‫זה מה שחשבתי.‬ ‫-ג׳יי־ג׳יי!‬
‫הם יודעים.‬
‫מה?‬ ‫-הם יודעים.‬
‫תירגע, אחי. טוב? הם לא יודעים כלום.‬
‫טופר יודע שהטבעתי לו את הסירה.‬ ‫-מאיפה לך שהם יודעים?‬
‫כי רייף וטופר חנו מחוץ ל״הייוורדס״‬ ‫ונעצו בי עיניים.‬
‫אתה מוכן להירגע, גבר?‬
‫הם לא יודעים כלום.‬
‫יש להם מצלמות. הם בטח ראו אותי.‬
‫לא היה חשמל. איך זה ייתכן?‬
‫זה פיגר־אייט. יש להם גנרטורים.‬
‫אנשים שמטביעים סירות לא מקבלים מלגות.‬
‫זה לא ייראה טוב בתיק שלי.‬ ‫-מספיק עם החרטות, אחי!‬
‫הם פוצצו לך את הפנים.‬
‫הרביצו לנו, אז הרבצנו חזרה.‬ ‫זה חוק הג׳ונגל.‬
‫אם ייגש אליך איזה קוק‬ ‫וישאל אם היה לך קשר לזה,‬
‫תיגש אליו, תסתכל לו ישר בעיניים,‬
‫ו…‬
‫אכחיש הכול.‬ ‫-נכון. תכחיש, תכחיש, תכחיש.‬
‫אבל רק ליתר ביטחון,‬
‫אל תלך לשומקום בלי הגנה.‬
‫נכון?‬
‫יש לי כמה דברים להראות לך.‬
‫כדאי שאסגור את הדלת.‬
‫חקרתי קצת,‬
‫בזמני הפנוי.‬
‫מה אתה אומר.‬
‫מצאתי את זה בחדר המלון של סקוטר גראבס.‬
‫זאת ה״רויאל מרצ׳נט״.‬
‫כך זה נראה, לפחות.‬
‫לא ידעתי מה לחשוב על זה,‬
‫ואז, שני הזרים נמצאו ברשת.‬
‫זה היה ברכב שלהם, מתחת למושב.‬
‫שלושה אנשים שחיפשו את ה״מרצ׳נט״ טבעו. טוב.‬
‫אחד היה שיכור טיפש, והאחרים לא מקומיים.‬
‫הם לא הכירו את הזרמים.‬
‫כן. זה מה שאני חשבתי.‬
‫עד שזה נסחף לחוף.‬
‫״רצח זה הסעיף שנתנו לי.״‬
‫דו״ח חוקר מקרי המוות.‬
‫מתי לאחרונה היה לך תיק רצח?‬
‫מזמן.‬
‫תראי.‬
‫מי מסוגל לעשות דבר כזה לאדם?‬
‫זה האיש שרדף אחרי ג׳ון ב׳ בכל העיר.‬
‫שריל אמרה שהוא ברח כשהיא באה לאסוף אותו.‬
‫קפץ מהניידת.‬
‫אולי הילד משחק במגרש של הגדולים.‬
‫טוב.‬
‫עבודה טובה.‬
‫תודה.‬
‫לא…‬ ‫-לא…‬
‫סליחה… נגמרו הכרטיסים?‬
‫אתה לא היחיד שמנסה לעזוב את האי.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫שיט.‬
‫בואי איתי.‬ ‫-טוב, כן. בטח.‬
‫היית פעם בסירת גרר?‬ ‫-במה?‬
‫אתה לא רציני.‬ ‫-נשכנע אותם לתת לנו לעלות לסיפון.‬
‫טוב.‬ ‫-אני אטפל בזה.‬
‫טוב.‬ ‫-אלה אנשים כמוני. חכי.‬
‫היי, קפטן!‬
‫יש לי שאלה אליך.‬
‫אני ואחותי חייבים לעלות לסירה הזאת.‬
‫אפשר לעלות?‬
‫לא.‬
‫תעזור לבנאדם.‬
‫אי אפשר.‬
‫תודה באמת.‬
‫אז…?‬
‫אז…‬
‫הם מלאים.‬
‫מי?‬
‫האנשים כמוך?‬
‫יש לך רעיון יותר טוב?‬
‫כן.‬
‫הנה.‬
‫טוב. קח בלון.‬
‫מהר!‬
‫תכף מפליגים.‬
‫אלוהים…‬
‫רד לחדר המנועים.‬
‫סליחה.‬
‫טוב.‬
‫אנחנו בתנועה.‬
‫כן.‬
‫אני שמחה שזה עדיין קורה.‬
‫לשמור על קור רוח ולהמשיך הלאה.‬
‫החיים נמשכים כרגיל.‬
‫אתם לא שמחים שגררתי אתכם הנה?‬ ‫-באקסטזה.‬
‫הספה שלי הייתה די נוחה, האמת.‬
‫יצאנו מהאזור הירוק, גבר.‬
‫תירגע, טוב?‬ ‫-אנחנו באמצע קוקלנדיה.‬
‫לא רציתי להיות פה.‬ ‫-שתוק, פופ.‬
‫היי, אפשר שני פפסי בבקשה?‬
‫בטח.‬ ‫-היי, קי.‬
‫מה קורה?‬
‫מה שלומך?‬
‫אני בסדר.‬
‫יופי.‬
‫תגידי לחבר שלך שאנחנו יודעים מה הוא עשה.‬
‫סליחה, איזה חבר בדיוק?‬
‫הוא ידע.‬
‫ביי.‬ ‫-שמוק.‬
‫ראיתי את רייף, והוא אמר, אני מצטטת,‬
‫״תגידי לחבר שלך שאנחנו יודעים מה הוא עשה״.‬ ‫-מה זה?‬
‫איפה הוא?‬
‫שם.‬
‫יופי, כל פלוגת המוות.‬ ‫-אל תסתכל.‬
‫רק מזהיר אותך:‬
‫אם ידחקו אותי לפינה, אני אכנס בהם.‬
‫אכסח אותם. אני על הקצה כרגע.‬
‫אם זה לא יעבוד, יש לי את זה.‬
‫כן. אז פשוט נישאר בקבוצה.‬
‫נהיה מוגנים אם נהיה בקבוצה.‬ ‫-כמו להקת דגים.‬
‫לא לצאת מהלהקה.‬ ‫-סליחה, ג׳יי־ג׳יי.‬
‫בבקשה תגיד לי שלא הבאת אקדח הנה.‬
‫יש פה ילדים.‬ ‫-לא!‬
‫קי, לא הבאתי את האקדח.‬ ‫הכול בסדר, טוב?‬
‫וואו. ממש משכנע. אהבתי, ג׳יי־ג׳יי.‬
‫ברוכים הבאים לסרטי הקיץ…‬
‫עיקרון בסיסי: בלי סודות בין פוגס.‬
‫על מה רייף מדבר?‬
‫קי, זה עלול לקרות הערב.‬
‫מה זה אמור להביע?‬
‫״עלול לקרות הערב״? מה עשיתם?‬
‫תכחיש.‬
‫אלוהים.‬
‫מתי היה לך הכי חם בחיים?‬ ‫-עכשיו.‬
‫גם אני.‬
‫רוצה… לא יודעת, לשחק משחק?‬
‫לא.‬ ‫-סבבה.‬
‫אז…‬
‫יש משחק שאחותי ואני משחקות.‬
‫זה ״אמת או חובה״, אבל בלי חובה.‬
‫אז זאת ״אמת״, שרה. אמת.‬
‫כן.‬
‫רוצה לשחק באמת?‬
‫טוב.‬
‫תשאל ראשון.‬
‫למה רצחת את דימיטרי?‬
‫קל מאוד. דימיטרי ידע יותר מדי.‬
‫הוא היה בסיכון.‬
‫כן. כולנו יודעים יותר מדי בסופו של דבר.‬
‫תורי.‬
‫מה ראית בציור?‬
‫תראי, אני לא יכול לספר לך. טוב?‬
‫למה?‬ ‫-כי זה לטובתך.‬
‫משהו גרם לך לרצות ללכת לארכיון, מן הסתם.‬
‫מישהו אמור להיות מת, ולא מת. טוב?‬
‫מה, אבא שלך?‬
‫טוב, את יודעת מה?‬
‫סליחה.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫זה לא.‬
‫אני מטומטמת. אמרתי שטות.‬
‫אין לי מושג איך זה לאבד אבא.‬
‫כל המשפחה שלי הייתה מתפרקת בלעדיו.‬
‫כולם חושבים שהוא ממש עשיר,‬
‫אבל הוא הגיע מהמעמד הנמוך, כמוך.‬
‫והוא קרע את התחת בשביל כל מה שיש לנו.‬
‫את מעריכה אותו.‬
‫כן.‬
‫נכון.‬
‫ככה אני חושב על אבא שלי.‬
‫זה העניין פה?‬
‫טוב, נכון לווייתנים משמיעים צלילים עמוקים?‬
‫זה כזה…‬
‫כן?‬
‫ככה לווייתנים שומעים‬ ‫אחד את השני באוקיינוס,‬
‫ואני יודע שזה נשמע מוזר, אבל…‬
‫אני שומע אותו קורא לי,‬
‫כאילו הוא צריך שאעזור לו.‬
‫אבל אסור לי לתת לרגשות להפריע למשימה.‬
‫לא, חבר.‬
‫בהחלט לא.‬
‫כשאני שומע פרסות,‬ ‫אני בדרך חושב על סוסים, לא על זברות.‬
‫שני תיירים נפלו מסירה באמצע הים,‬
‫טבעו, וכרישים טרפו אותם.‬
‫כן, אני מבין, אבל…‬
‫זה די מוזר.‬
‫קודם כול, יש יותר מדי מים בריאות.‬
‫זה אומר לי שהם מתו‬ ‫לפני שנפלו למים, לא אחרי.‬
‫ויש את זה.‬
‫אותן הפציעות בשתי הגופות.‬
‫חשבתי שאלה נגיסות, אבל לא.‬
‫יש דופן מעוקלת בפנים.‬
‫אני חושב שאלה פצעי התגוננות מפני אנקול.‬
‫אנקול?‬
‫וו כזה שמשפדים איתו דגים.‬ ‫-אני יודעת מה זה.‬
‫טוב.‬
‫אני חושב שמי שעשה את זה ניסה להשמיד ראיות.‬
‫שיפדו אותם, זרקו אותם למים‬
‫ונתנו לכרישים לעשות את השאר.‬
‫קדימה!‬
‫סליחה!‬
‫פנו דרך!‬ ‫-סליחה!‬
‫סליחה.‬
‫הנה הנעל שלך.‬ ‫-תודה.‬
‫אלוהים.‬
‫אנחנו מגעילים.‬ ‫-מה?‬
‫לא יכניסו אותנו לארכיון במראה כזה.‬
‫למה?‬
‫אני מבטיחה לך, לא יכניסו אותנו.‬ ‫אנחנו נראים כאילו זחלנו מביצה.‬
‫בסדר.‬
‫מה לגבי החנות הזאת? בוא נקנה פה.‬
‫בשום אופן לא.‬
‫סנצ׳ו… אני חושבת שהגענו.‬
‫שרה, את לא מבינה.‬
‫זה כמו אבר עם דם מהסוג הלא־נכון.‬
‫זה לא עובד.‬ ‫-אתה הבנאדם הכי דרמטי שפגשתי בחיים.‬
‫אני לא.‬
‫אולי קשמיר?‬ ‫-אלוהים, ראית את החולצה הזאת?‬
‫כן.‬ ‫-היא עולה 190 דולר!‬
‫אל תדאג. אני ה״שוגר מאמא״ שלך.‬
‫״שוגר מאמא״?‬
‫אולי משקפיים?‬
‫בסגנון קלארק קנט.‬
‫את לא מבינה, אני לא רוצה משהו מפה.‬
‫ג׳ון ב׳…‬ ‫-אפשר לעזור?‬
‫כן, מר…‬
‫מר אייק.‬ ‫-אייק? שרה.‬
‫ג׳ונתן.‬ ‫-ג׳ון.‬
‫ידידי ג׳ונתן זקוק לכמה שיותר עזרה.‬
‫אני רואה.‬ ‫-כן.‬
‫אתה לבוש לנשף של חטיבת הביניים.‬
‫אני נראה כאילו זרקו אותי ממקהלת גברים.‬
‫מר אייק, אולי סירסאקר?‬
‫אני לא לובש סירסאקר.‬ ‫-בחירה מצוינת.‬
‫אולי חולצת כפתורים ורודה ובאקס?‬
‫באקס? מה זה?‬
‫אביא זוג.‬
‫תשלים עם הגורל שלך.‬
‫לא, אני לא יוצא.‬ ‫-למה?‬
‫כי את בטח תקני את זה או משהו.‬
‫אתה לא טועה.‬
‫אתה עף על עצמך?‬ ‫-אני לא עף על עצמי!‬
‫תפסיקי!‬ ‫-תירגע, ג׳ון ב׳.‬
‫לא פעם ראשונה שאני רואה בן בתחתונים.‬
‫יש לי אח. צא מזה, ג׳ון ב׳.‬
‫שווה!‬
‫אוי…‬
‫סגור את הרוכסן.‬
‫כן.‬
‫אם מישהו יראה אותי ככה…‬ ‫-הוא יצחק עליך.‬
‫כן.‬ ‫-אבל…‬
‫טוב שאנחנו במשימה סודית,‬
‫וצריכים ללבוש זהות אחרת.‬
‫אנחנו לא צריכים להשתמש‬ ‫בשמות האמיתיים שלנו.‬
‫שמות בדויים? יש לך רעיון?‬
‫ולאד, מ…‬
‫וינה.‬
‫ואני?‬
‫טוב…‬
‫ואלרי, מ…‬
‫קוובק.‬
‫ואלרי דו קוובק?‬
‫מדברת צרפתית?‬
‫כן, אדוני. ואתה?‬
‫לא. זהו זה.‬
‫טוב, אז הלבשת אותי, כולי מתוקתק…‬
‫אני אלביש אותך.‬ ‫-קדימה.‬
‫נראה מצוין.‬
‫יציאה ראשונה של אימא לילדים.‬
‫איך לובשים את זה?‬
‫זה לוונדר או שזיף?‬
‫לא.‬
‫השמלה הזאת כוללת נונצ׳קו מובנה.‬
‫לא.‬
‫את נראית…‬
‫יפה לך המראה הנקי, ואל.‬
‫איזה יופי אתה מדבר, ולאד.‬
‫אז יש לנו בחירה?‬
‫אני חושב שיש לנו בחירה.‬
‫נראה לי, כן.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫למה באת?‬
‫כדי להשלים את המשימה.‬ ‫-לא, באמת.‬
‫כי…‬
‫אני בת 16,‬
‫ואני כבר יודעת איך החיים שלי ייראו.‬
‫מועדוני יאכטות, מלאים באנשים חלולים‬
‫מדברים על שום דבר,‬
‫ואני מרגישה שאם לא אצא מהפצפצים עכשיו,‬ ‫זה לא יקרה לעולם.‬
‫ובגיל 30, כבר אהיה אלכוהוליסטית‬
‫בלי לשים לב אפילו.‬
‫הייתי רוצה קצת מהפצפצים האלה.‬
‫תיזהר עם המשאלות שלך.‬
‫בוא נהיה מקצועיים.‬
‫יש לנו משימה לבצע. בוא.‬
‫ארכיון. עכשיו.‬
‫טוב.‬
‫הספרייה לא פתוחה כל הלילה,‬ ‫אז צריך למהר.‬
‫ג׳יי־ג׳יי.‬ ‫-מה?‬
‫אני חייב פיפי.‬
‫תתאפק.‬
‫אני לא יכול להתאפק. שתיתי יותר מדי.‬
‫זה חשוף מדי. יראו אותנו!‬ ‫-אני חייב.‬
‫הם חוסמים את השירותים.‬
‫בוא. אני יודע איפה.‬
‫היי, לאן זה?‬
‫צריכים פיפי.‬
‫אתם תחזיקו אחד לשני?‬
‫זה יותר טוב ממציצה.‬
‫כאילו אתה יודע.‬
‫אני מדמיין שזה יותר טוב ממציצה.‬
‫הבאת את האקדח?‬
‫שיט, שכחתי אותו.‬
‫שכחת אותו?‬ ‫-מהר!‬
‫אחי! הייתה לך משימה אחת.‬ ‫זה הדבר היחיד שביקשתי ממך.‬
‫בוא נחזור.‬ ‫-מה קורה, פוגס?‬
‫מה קורה, רייף?‬ ‫-מה קורה איתכם הערב?‬
‫אתה לא אמור להיות במיטה?‬ ‫-אני רק רוצה לדבר.‬
‫תרגיע, טופר.‬
‫עשית עבודה יפה על הסירה שלי.‬
‫לא מבין אותך.‬ ‫-בטח שלא.‬
‫אתה לא כזה קשוח בלי אקדח.‬
‫עוד צעד אחד ואני קורע לך את הפרצוף.‬
‫אתה גאה בעצמך שאתה גונב?‬
‫אימא שלך גאה בך? אבא שלך גאה בך?‬
‫יפה!‬
‫שוב!‬
‫נראה אותך, פוג… קדימה!‬
‫קדימה!‬
‫קדימה, פוג!‬
‫תכסח אותו, טופ!‬
‫קדימה, רייף!‬
‫זה הכול?‬
‫תעזוב אותו, טופר! פשיסט מסריח!‬
‫תקשיב, פופ.‬
‫תפסיק!‬ ‫-אתה רק צריך לקבל קצת אחריות. טוב?‬
‫תזדיין, קוק!‬
‫עזוב אותי, רייף!‬
‫אל תתערבי, קיארה.‬ ‫-קי! את בסדר?‬
‫בחייך, תודה בזה!‬
‫תודה שעשית את זה!‬
‫נו!‬
‫אל תתעסק איתי, פוג. שמעת?‬
‫יש לך צ׳אנס אחד.‬
‫צ׳אנס אחד, פופ.‬
‫אחד. קדימה!‬
‫יש לך משהו להגיד, אחי?‬
‫נו? יש לך משהו להגיד?‬
‫פופ?‬ ‫-תחסל אותו, טופ!‬
‫הספינה בוערת.‬
‫חבר׳ה, יש שריפה!‬ ‫-עזוב אותו!‬
‫קלס, עזוב את ג׳יי־ג׳יי!‬
‫בואו נזוז מפה. קדימה!‬
‫שיט… כמעט הרגת אותו!‬
‫בוא נזוז, קלס!‬
‫אתה בסדר?‬
‫זה בסדר.‬
‫את מטומטמת.‬
‫הצלתי אותך. בוא.‬
‫תודה.‬
‫הספרייה בצד השני של מרכז הסטודנטים.‬
‫היית פה פעם?‬ ‫-אף פעם לא הייתי במכללה, לא.‬
‫זה חור בהכשרה שלך.‬
‫מה דעתך?‬
‫בסדר בינתיים.‬
‫אבא שלי למד פה.‬ ‫-כן.‬
‫ואבא שלו למד פה,‬
‫ואבא של אבא שלו למד פה.‬
‫זה קשה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫הוא יחטוף שבץ אם אני לא אלמד פה,‬
‫וזה די מעצבן, אבל מה אפשר לעשות?‬ ‫-ואתה?‬
‫אף פעם לא תכננתי ללמוד במכללה, אז…‬
‫- אבא -‬
‫זה המפעיל שלי.‬
‫אמרתי לו שאני ישנה אצל סקרלט.‬
‫ומה הוא יחשוב אם הוא ידע שאת איתי?‬
‫אוצא להורג בעוון בגידה.‬
‫בתור מסייעת לפוגס?‬
‫אבוי.‬
‫תיזהרי כשאת מסתודדת עם האויב, ואלרי.‬
‫רגע, הוא חטף אותך? סימם אותך?‬
‫לא.‬
‫באתי מרצוני, במעקב אחר קצה חוט.‬
‫האויב הזה מוכר לנו?‬ ‫-לך כן.‬
‫הוא עבד אצלך.‬
‫לא! לא גנב ציוד הצלילה, נכון?‬
‫הוא לא מה שאתה חושב.‬
‫אוי ואבוי! הוא עושה לך תרגיל, ואל!‬
‫הוא חלקלק.‬
‫הוא לא.‬
‫הוא ממש שלומיאל,‬
‫הוא עושה אקדחי אצבעות כל הזמן,‬
‫ואין לו מושג מתי לעשות מהלך.‬
‫אבל נראה לי שאולי אצליח‬ ‫להעביר אותו לצד שלנו,‬
‫אדוני.‬ ‫-כדאי שתיזהרי, ואלרי.‬
‫פעם פוג, תמיד פוג.‬
‫טוב, ולאד.‬
‫זה הזמן לשחק ״אמת״.‬
‫שוב?‬
‫למה לעזאזל באנו הנה?‬
‫שרה, כבר אמרתי לך. אסור לי לספר לך.‬
‫מידע על המשימה הוא מחיר הכרטיס,‬
‫ואין לך סיכוי להיכנס בלעדיי.‬
‫החלטה שלך.‬
‫אני חייבת לדעת.‬
‫טוב.‬
‫על החיים ועל המוות?‬
‫אני מחפש אוצר.‬
‫מה?‬
‫שיט, אתה רציני.‬
‫אני מאמין שדנמארק טאני‬ ‫היה הניצול היחיד מהספינה ״רויאל מרצ׳נט״.‬
‫אני יודע שזה נשמע מטורף,‬
‫אבל נראה לי שהוא השיג‬ ‫זהב בשווי 400 מיליון,‬
‫וככה הוא קנה את טאניהיל.‬
‫אני חושב שמיקום האוצר נמצא במכתבים שלו.‬
‫לכן באנו.‬
‫אמרת 400 מיליון?‬
‫הרבה פצפצים.‬
‫אדבר עם הספרנית.‬
‫רעיון פנטסטי.‬
‫אין לך מושג כמה שמחנו‬
‫לקבל את כתבי טאני מאביך.‬
‫כמובן.‬ ‫-זה שם למעלה.‬
‫תודה.‬
‫לתוך מחילת הארנבת.‬ ‫-קדימה.‬
‫כתוב שדנמארק השתמש‬ ‫בהכנסותיו מטאניהיל לרכישת עבדים,‬
‫ואז שחרר אותם.‬
‫כתוב שהוא הואשם בהמרדה.‬
‫זה היה לפני מלחמת האזרחים.‬
‫לכן תלו אותו.‬
‫תני לראות.‬
‫זה התנ״ך.‬
‫תראי.‬
‫אלה ימי ההולדת.‬ ‫-כן. דנמארק טאני.‬
‫ססיליה, רוברט, לואיס ואברהם.‬ ‫שלושת הבנים שלו.‬
‫כן.‬
‫רגע.‬
‫זאת תמונה של…?‬ ‫-זהב.‬
‫ככה הוא קנה את הקרקע. זה זהב בריטי.‬
‫זה המטען של ה״מרצ׳נט״.‬
‫בינגו.‬
‫זה מה שמצאנו כשעברנו לשם.‬
‫מה זה?‬
‫זה המכתב האחרון שלו.‬
‫רגע, זה בשפת גאלה,‬
‫השפה הקריאולית האבודה.‬
‫אתה יודע לקרוא את זה?‬
‫לא.‬
‫הלוואי, אבל לא.‬
‫אז דנמארק גילה שמחפשים אותו.‬
‫רגע, מאיזה תאריך המכתב?‬
‫מ… ה־3 במאי, 1844.‬
‫רגע, זה…‬
‫היום שבו הוא מת.‬
‫והוא ממוען לרוברט.‬
‫אז ביום שהוא מת, הוא כתב מכתב לבן שלו?‬
‫בשפה שרק הם מבינים.‬
‫רגע.‬
‫מה?‬
‫היה לנו מזל.‬
‫יש מצלמה על הפאנל הסולארי.‬
‫לא רואים פנים,‬ ‫אבל הצלחנו לזהות את הסירה השנייה.‬
‫של מי הסירה?‬
‫היא רשומה על שם הייוורד.‬
‫אנחנו חושבים שזה הבן שלו.‬
‫היא חשבה שאני עשיתי את זה, אדוני השוטר.‬
‫אמרתי לך, אימא. אני לא תמיד אשם.‬
‫אפשר לדבר על זה ביחידות, בבקשה?‬
‫אז מה יקרה עכשיו?‬
‫אם תתלונני במשטרה,‬
‫בית הדין לנוער ידון בזה.‬
‫פופ בן 16.‬
‫אולי הוא יישפט כמבוגר.‬
‫הוא ישב בכלא.‬
‫תגיש תלונה.‬
‫את יודעת, הייוורד…‬
‫אמרתי שאני רוצה להגיש תלונה.‬
‫טוב. נטפל בזה.‬
‫אבא שלי יהרוג אותי‬ ‫שביליתי את הלילה מחוץ לבית,‬
‫אבל לפחות השלמנו את המשימה.‬
‫כן.‬
‫אפרופו המשימה,‬
‫לא היית גרועה כמו שציפיתי.‬
‫למה ציפית?‬ ‫-את רוצה שאענה?‬
‫יש לי מושג.‬
‫אולי נסיכה קוקית?‬
‫מלכת הפצפצים?‬
‫משהו כזה.‬
‫מעליבה מלצרים, לכל הפחות.‬
‫זה פוגע.‬
‫אני רק אומר.‬
‫גם אתה לא כמו שציפיתי.‬
‫הרבה יותר מוזר.‬
‫בתור התחלה, אתה לגמרי ADD.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫וחשבתי שאתה כזה גולש רגוע גבר־גבר,‬
‫ומתברר שאתה בתסביך אב.‬
‫כן. אני רק רוצה לתרגם את המכתב הזה.‬
‫היי…‬
‫לחיי ‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫אז…‬
‫איך יהיה המצב אחרי שנחזור?‬
‫מאיזו בחינה?‬
‫את יודעת…‬
‫זה?‬ ‫-כן.‬
‫שום דבר לא ישתנה, אני מניחה?‬
‫נכון?‬
‫אחזור לבועה.‬
‫כאילו…‬
‫טופר, הבועה?‬
‫כן.‬
‫ו…‬
‫אני מניחה שתחזור להיות…‬
‫עבריין נמלט.‬
‫כן.‬
‫אבל היה לי יום נהדר.‬
‫גם לי.‬
‫שלא תטעו. הם שלושה ואנחנו שניים.‬
‫קטע טיפוסי של קוקס.‬ ‫-כן.‬
‫מה חשבת כשהשתמשת בראש?‬
‫לא יודע.‬
‫פעלתי מתוך אינסטינקט.‬ ‫הייתי חיה שנדחקה לפינה.‬
‫היי, פופ.‬
‫מישהו בא לראות אותך.‬
‫ערב טוב, אדוני.‬
‫יש לי צו מעצר בעוון פגיעה ברכוש.‬
‫מה?‬
‫ידיים על הדלפק.‬
‫תני לי לעבור בבקשה.‬
‫שופ, מה הוא עשה?‬ ‫-תסתכל על הצו, הייוורד.‬
‫אתה עוצר את הבן שלי?‬ ‫-איפה ההוכחות?‬
‫שופ, אתה שומע?‬
‫דבריך ישמשו נגדך בבית המשפט.‬
‫יש לך זכות לעורך דין.‬ ‫-כמה שילמו לך?‬
‫זה לא הוא!‬
‫אני עשיתי את זה.‬
‫הוא ניסה להניא אותי,‬
‫אבל כעסתי בגלל שהוא חטף מכות.‬
‫כל כך כעסתי על המניאקים‬ ‫מפיגר־אייט שאיבדתי את זה.‬
‫לא אתן לך לשאת באשמה במקומי.‬
‫יש לך הרבה מה להפסיד.‬
‫ג׳יי־ג׳יי, מה אתה עושה?‬ ‫-אומר את האמת.‬
‫פעם אחת בחיי, אגיד את האמת.‬
‫גם לקחתי את הסירה של אבא שלו.‬ ‫-מה?‬
‫ג׳יי־ג׳יי, בחייך.‬ ‫-שתוק, פופ!‬
‫שתוק.‬
‫הוא בחור טוב.‬
‫אתה יודע מאיפה אני.‬
‫כן.‬
‫אני האשם.‬
‫זאת כל האמת?‬
‫כל האמת, באלוהים.‬ ‫-אני יודע מה אתה חושב. שאלתי את פופ.‬
‫כן, פחות או יותר.‬
‫פופ…‬ ‫-שיט!‬
‫פופ?‬
‫פופ!‬
‫פנימה, בחור קשוח.‬
‫אז…‬
‫כן?‬
‫עכשיו, כשחזרנו למולדת,‬
‫עלינו לחזור לזהויות האמיתיות שלנו.‬
‫אז אם תראה אותי ברחוב…‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫אני מקצוען אמיתי.‬
‫היה תענוג לעבוד איתך, חבר.‬
‫העונג הוא שלי.‬
‫חכי!‬
‫באמת?‬
‫זהו?‬
‫פשוט תלכי, כאילו כל זה לא קרה?‬
‫זה מה שמקצוענים עושים, לא?‬
‫שרה, זה היה היום הכי טוב בחיים שלי.‬
‫ג׳ון ב׳, אנחנו ניחשף בגללך.‬ ‫-לא אכפת לי להיחשף, שרה.‬
‫לא אכפת לי אם החברים שלי יגלו,‬ ‫או החבר שלך, עם הגוונים בשיער.‬
‫תראי, אתמול בכלל לא ידעתי מי את.‬
‫והיום, אני כזה…‬
‫״שרה קמרון״.‬
‫ובאמת, מניסיוני המוגבל, זה נדיר.‬
‫נדיר ברמה של ליקוי חמה.‬
‫כמו עיוור שרואה צבע בפעם הראשונה,‬
‫או ראיות לביגפוט, או הזוהר הצפוני.‬
‫אני לא יכול להעמיד פנים שזה לא אמיתי,‬
‫שזה לא קרה.‬
‫אני מצטער, אני…‬ ‫-שתוק.‬
‫גם אני לא יכולה להעמיד פנים.‬
‫היי… תשיגו לכם חדר.‬
‫זה אי קטן,‬
‫אז נצטרך להיזהר.‬
‫כן.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין ‬