Клео, ти знаєш, куди йдеш?
Ми можемо перечекати тут. Це не Тадж Махал, але…
Підійде.
Мені найбільшу кімнату!
Отам!
Уперед!
Ходімо! Швидко!
Тут чисто!
Уперед!
-Тут точно безпечно? -Є краща ідея?
Залишимося тут. Старий готель. Ми з Терренсом ховалися тут.
П'ять зірок.
Обережно.
Величезна діра.
Дім, милий дім.
Треба витягти Кіару. У когось є ідеї?
Не штурмувати ж фортецю. І в поліцію не можна.
-Не допомагаєш. -І не переговори. Бо хтозна, чого хочуть.
Або хрест, або золото.
З такими, як Сінг — тільки гроші.
Що думаєш?
Не знаю. Маємо просто покинути цей клятий острів.
Гей!
Хочу поговорити з паном Сінгом!
Покличте пана Сінга!
Що ти робиш?
-Гей, ви! Хочу поговорити з паном Сінгом! -Замовкни! Якого біса ти коїш?
Наче я маю тобі пояснювати.
Задумайся! Кі, що ти робиш?
-Агов? -Гей! Що ти робиш?
Не говори до мене!
Ти брешеш про щоденник.
Ти знаєш, де він.
Ні, не знаю.
-Не знаєш? Гаразд. -Якби ж то.
Слухай, я б теж собі не сказав,
але він ніколи не повірить, що ми нічого не знаємо.
-Сінг убив того… -Гей.
Озирнися, Кі.
Я твій єдиний друг тут.
Гей.
Хочу поговорити з паном Сінгом. Я маю дещо сказати. Це терміново.
Так.
Чорт!
Це вже четвертий пікап.
Якщо досі шукають, значить його ще не знайшли.
Я говорила зі знайомим у відділку поліції.
Сказав, що якщо першими знайдуть Джона Бі, то віддадуть його нам.
-Куди ж він подівся? -Не знаю.
-Кому подзвонив би? -Не знаю.
-Не знаєш свого сина? -Не знаю!
Ми маємо його шукати!
Боже!
Ти завжди був надто емоційним.
От через таке Уорд тебе й осідлав.
Тобі байдуже до деталей.
Те, що тебе спіймають, мені ніяк не допоможе.
Гра ще не закінчилася.
ЗОВНІШНІ МІЛИНИ
Що це?
Це маленький сувенір, який я дістав з кишені Портіса.
-Це телефон? -Забув про нього.
-Був у задній кишені. Вибачте. -Боже, чуваче.
Ти хоч колись не крав?
-Відповідь знаєш. -Дай мені.
Хороша робота, засранцю.
Я краду. Це моя робота.
-Як розблокував? -Не було пароля. Портісу байдуже.
-Що ти шукаєш? -Викрадача.
Будь-яку інформацію, що допоможе домовитися.
Та я не бачу Карлоса Сінга серед контактів.
У цьому й біда.
-Лише купа прізвиськ. -Чекай.
Хіба Портіс не назвав його інакше?
Він якось назвав Сінга, коли ми нападали на нього.
-Ніби Крута риба чи… -Не пам'ятаю.
-Чорт! -Велика рибина?
Як то? Чорт забирай!
Королівська рибина.
-Так. Королівська. -Королівська.
Королівська рибина. Ось він, Королівська рибина.
От і знайшовся.
Гаразд, другий етап,
напиши йому.
І що саме?
Ти ж сказав. Домовитися, так?
Удай Портіса, попроси його зустрітися десь наодинці!
Це дуже важливо. Тет-а-тет.
Бам! Ми ловимо його, зв'язуємо.
Тоді ввічливо просимо Кіару в обмін на його життя.
-Такий план. Гаразд? -Усе вийде.
-Непогана ідея. -Неймовірна ідея!
Гаразд, напишу. Треба обдумати це.
Яке перше правило?
Обдумування не допомагає, коли вже є ідея.
Ні, чекай. Я теж так думаю.
Ми можемо в десять разів погіршити ситуацію для нас і Кі.
Куди вже гірше?
-Думаю, є куди. -Добре, чудово.
Поки ти думаєш, чому б не спробувати?
Дякую.
Ось.
Я збрехала.
Я знаю про щоденник.
У мене немає оригіналу.
Але можу дістати копію.
Я радий, що ти це кажеш.
-Бажаєш попоїсти? -Я не голодна.
Розслабся. З тобою нічого не станеться.
Ти співпрацюєш зі мною, і я не хочу, щоб тобі було незручно.
Я хочу дістати тобі те, що ти хочеш, а потім хочу піти.
Я знаю, де він.
Та доведеться піти мені.
Самій.
Але звідки мені знати, що ти повернешся? Мені потрібна застава.
Рейф тут.
-Залиш його. -Рейф.
Як така молода людина
нажила стільки проблем?
Слухай, я знаю, де щоденник, і якщо відпустиш мене,
я обіцяю, що дістану його тобі.
Знаєш, я сам заробив ці статки,
розумієш,
з нічого.
З повного нуля.
Знаєш, як це сталося, панянко?
Можу запевнити,
що не тому, що я був дурним.
Не марнуй мого часу!
Щоденник — ключ до остаточного завоювання,
а це, моя подруго, пані Каррера,
моя доля.
Тож скажи мені, де він,
або ж я…
Дивовижно.
Повідомлення від Джиммі Портіса.
З потойбіччя, виходить.
Схоже, пан Портіс схопив твоїх друзів.
Я ПІЙМАВ ЦИХ ДВОХ
Раяне!
Йоу, він пише!
Що він каже?
-Тут поки лише крапочки. -Що…
-«Де ти? Я приїду». -Він хоче знати, де ми?
Так, саме цього ми й хотіли! Ось, глянь.
-І що сказати? -Що ж…
Ми не можемо сказати. Назви будь-яке місце.
Куди його відправити?
Може, на іподром? Я бачив його вчора, там купа місця.
Зможемо спостерігати.
Отак. Оце справа! Мені подобається.
Якщо треба втекти, заскочимо на коней.
-І пах-пах! -Ні. Ми не їздитимемо верхи зі зброєю.
-Забули про коней. -Джоне Бі, можемо спланувати.
-Що скажеш? -Ще одне повідомлення.
Прокрадемося ззаду, а Джей-Джей — наживка, або покладемо його посеред поля.
Оголошення. «Забудь. Я відстежив твоє місцеперебування.
Відправляю людей. Будуть там за десять хвилин, щоб вас забрати».
Хвилинку. Ти вимкнув геолокацію?
-Добре. Стривай. -Ти не вимкнув геолокації?
Вимкни геолокацію!
-У мене Samsung! -У мене теж!
Я допоможу!
Ось чому потрібен план!
Розслабтеся! Обдумаймо це!
-Що нам робити? -Уже все.
-Треба щось придумати. -І сподіватися, що не вб'є нас?
-У нас обмаль часу. -Що робитимемо?
Не знаю. Я думаю.
Гей, я знаю, що вам це може не сподобатися.
Та ми на своїй арені. Можемо щось зробити.
Ми організуємо пастку.
Ми не тікатимемо. Це наш найкращий шанс повернути Кіару.
Усе вийде. Є десять хвилин. Ну ж бо!
Бери великі фургони. Зустрінемося ззаду.
-Зрозумів. -Чудово.
-Бери пані Карреру. -Пане Сінг, прошу.
Не кривдьте моїх друзів! Будь ласка!
-Будь ласка! Будь ласка, не кривдьте їх! -Побачимо, пані Каррера.
-Не кривдьте! -Ще поговоримо.
-Не дочекаюся. -Будь ласка, не кривдьте їх.
Усередину!
Що сталося?
Ти ж не будеш вічно мовчати, знаєш?
Тобі нагадати, що ти накоїв?
Ти вбив Пітеркін.
Ти це пам'ятаєш? І все, що Сара через тебе пережила.
Пітеркін — я захищав батька. Ясно?
Зробив те, що мав зробити, тож
не треба.
Я теж жертва, як і вона.
Ні. Подумай. Гаразд? Що я отримав, застреливши Пітеркін?
Нічого. Ясно?
Я не мав нічого проти неї. Вона мені подобалася.
Гадаєш, я хотів зробити такий вибір?
Те, що я зробив, — це подарунок від мене для мого батька,
і мені від цього погано.
Тож не дивися так, коли я кажу, що я жертва.
Так і є!
Я визнаю, те, що я зробив із Сарою…
Що я намагався зробити…
із Сарою — це неправильно.
Я знаю це. Гаразд?
Тож не треба мені нагадувати.
Боже.
Вона була сім'єю. Не мав її чіпати.
Не мав її чіпати, та я просто втрачаю контроль
у такі миті, і я не знаю, що трапилося.
Я намагаюся виправитися.
-Так. -Добре.
Байдуже.
Я лише кажу, що я не поганець, яким мене вважаєш.
Але навіть якби я був, навіть якби я був поганим Рейфом Кемероном,
у тебе немає вибору.
Може, не хочеш довіряти мені, але інших варіантів немає.
Послухай.
Я маю човен, який забере нас із острова.
Але спершу ми маємо вибратися звідси, і краще
працювати разом.
Вони їдуть?
Вони знайдуть Джона Бі
та твою сестру.
Рушаймо!
Непереливки їм.
Та на краще для нас.
Може, наш єдиний шанс вибратися.
-Дякую, отче. -Дякую.
Він сказав, що можна подзвонити за пожертвування.
-Я поверну. Присягаюся. -Я хочу лише один спосіб оплати.
Ти це знаєш.
Вони десь там.
-Знайдіть їх. -Так, сер.
Ви троє, огляньте низ. Командо «Б» — середні поверхи. Я — нагорі.
От чорт!
Іди.
Портісе!
Ти тут?
Йоу, вони тут! Їх двоє!
Я підіймаюся.
Залишайтеся тут.
Де ти, друже?
-Портісе? -Так-так! По коридору ліворуч.
Сходи праворуч від тебе.
-Він іде. Готові? -Так.
-Добре. -Добре.
Гей, пам'ятай, ти вдариш його в ноги, я вхоплю пістолет.
Ні, ти надто повільний. Я візьму пістолет, ти вдариш.
Ні. Навпаки.
Навіщо завжди сперечатися?
-Портісе! -Він іде.
Я тут! Ще один поверх!
Ти майже на місці!
Ти ж ідеш, так?
Так!
Добре!
Портісе?
Так! Я досі тут. Просто заходь сюди!
Гаразд, Портісе.
-Заходь! -Я заходжу!
-Розв'яжіть нас! -Допоможіть!
Гаразд. Не рухайте руками.
От чорт.
Гей!
От чорт.
Годі! Стояти!
Покладіть.
Гаразд, я іду!
-Цього разу… -Не рухайся! Стій!
Добре.
Навіть не думай.
Обережно! Легше! Так. Я б не поспішав.
Ваша черга не рухатися.
Зв'яжи їх.
Гаразд, покажіть мені личка. Це вашому босу. Посміхніться.
До речі, вони думали, що цей план не спрацює.
Добре, відправляю це вашому босу.
Час для третього етапу.
Обмін заручниками. Зараз я дзенькну вашому босу, стривайте.
Пане Портіс.
У вас є друзі пані Каррери?
Джею?
Так, ми їх знайшли.
Слухай, мене звати Джон Букер Ратлидж.
Ми зв'язали твоїх людей
і їм буде дуже,
дуже,
дуже кепсько,
якщо ти не повернеш нам Кіару негайно, саме зараз.
Я серйозно.
Убий їх.
Що?
Убий їх.
Уперед, убий їх, Джоне Букере Ратлидж.
Мені байдуже.
Просто знай, якщо вб'єш, готель оточений.
Усі ви всередині
помрете.
-Треба тікати! -Так.
Треба тікати негайно!
Уперед!
-Балкон. Не варіант. -Уперед!
До головного входу!
-Потримай це. -Що думаєш, Поупе?
Народ.
Має бути кращий варіант, так?
-Високо. -Долетимо до дна Маріанського жолоба.
Треба думати про це з точки зору ризику й винагороди.
Може, пом'якшиш собою моє падіння?
-Може, ні? -Так, байдуже. Забудьте!
Добре.
Ні! Саро!
-Добре, ти перший, так? -Що? Ні. Ти.
Зачистьте наступний поверх! Уперед! Сюди!
Чорт!
Водночас!
-Ну ж бо, хлопці. -Де Джон Бі?
Джоне Бі, швидше!
Іди додому, Джоне Бі!
Іду, тату!
-Джоне Бі! -Ну ж бо, швидше!
Гей!
-Ти цілий, Джоне Бі? -Нам треба йти!
-Джоне Бі! Ну ж бо! -Треба йти!
Ну ж бо, ходімо.
-Уперед! -Боже мій.
Стійте!
Секунду. Стривайте.
Ходімо, ну ж бо.
Геть від мене!
Мене це дістало. Я тебе вб'ю, Кі!
Ні!
Допоможіть!
Гей, ви двоє!
Що ви робите?
Що це?
Лежи, уторопав?
Не вставай.
Ані руш!
Велика помилка.
Ви пошкодуєте.
Дай телефон.
Ось, зв'яжи його.
Не рухайся.
Добре.
Не шуми, гаразд?
Добре.
Сюди. Ходімо.
Добре. Гей.
Гей, Рейфе. Рейфе!
-Що? -Дай гляну в телефон.
-Навіщо? -Просто дай сюди.
Добре. Віддай пістолет.
Готова?
Чорт.
Гаразд, сюди.
-Що ти робиш? Ходімо! Ну ж бо! -Стривай!
КОМУ: КІАРА
Кі, ходімо!
Бачиш?
У мене є ідея. Побігли!
Ну ж бо!
Вони сповільнюються. Швидше!
Уперед.
Давай!
Ні!
Рейфе!
-Прошу, не треба. -Не треба!
Уперед!
Клятий негідник!
Гей, хлопче, іди сюди!
Туди.
Чорт.
-Вона знає, куди біжить? -Гадки не маю.
Вони за нами?
Я нікого не бачу.
То який план? Який у нас план Б?
Ми копнули гніздо шершнів. Треба швидко щось придумати.
-Заспокойся. -Заспокоїтися?
Зробимо щось із ними — зроблять щось із Кі.
-Це була твоя ідея! -Так, це моя ідея.
Вибачте! Провина на мені!
Чому ми покинули той острів?
Чекайте. Придумав. А якщо я запропоную себе заручником?
Вислухайте.
Я можу пробратися туди, як Троянський кінь.
-Ні. -Так виграють війни!
Троянський кінь так не працює!
Добре. Гаразд. Маєш ідеї?
Зазвичай у такі миті щось маєш.
Гаразд? Пам'ятаєш Спока? Він би зараз не завадив.
Гей.
Що сталося в готелі? Я думала, тебе впіймали.
Я дещо почув.
Що?
Це.
Цей звук. Ти ж це чуєш?
Церковні дзвони?
Дзвони?
Тато кликав мене ними додому.
Додому, Джоне Бі.
Додому.
Вони втекли на південь. Ми їх знайдемо.
Ти знаєш, як це важливо для мене?
Але якщо кажеш, що знайдете, то я не хвилююся.
Правильно?
Так.
Ходімо!
Так, друже.
Так. Усе чисто.
Пропустіть їх.
Я казав, просто треба працювати разом.
Гаразд. Слухай, я іду до човна.
Можу висадити де завгодно, у безпечному місці.
Та ще дещо.
Поглянь на мене.
Я знаю, що твої друзі на острові, як і моя сестра.
Я їм не поможу. Гаразд? Я їм не довіряю.
Гаразд, я підвезу тебе, та не їх. Гаразд?
Я хочу втекти з острова.
Розумно.
Ніколи не вважав тебе карасем.
А ким ти мене вважав?
Ти завжди мені подобалася, Кі. Хоч наполовину мажорка.
Ну як?
Нічого.
Це неначе останній шанс.
Вір у дива, Джоне,
якщо хочеш, щоб трапилися.
Гей, рухайся, чоловіче. Що?
Ходімо. Мій човен тут.
Роззуйся.
Пального має вистачити до Сент-Люсії.
Залізай на човен.
Кі!
Ти нічого не витвориш, якщо я залізу?
Ні, не витворю. Я намагаюся тобі допомогти.
Ти справді хочеш до Сінга, чи хочеш бути в безпеці?
Допоможеш з булінем?
Дякую.
Гаразд.
Гей, не виходить.
Що?
Потрібна допомога!
Дідько, я все маю робити?
Відійди.
Кі!
Гей!
Кі! Ти куди?
Я маю допомогти друзям!
Ти не знаєш, що робиш! Гей!
Чорт! Я знайду тебе, Кі. Я тебе знайду!
Ти пошкодуєш про це.
Кіаро!
Тобі кінець!
ФЕНТОН: ЗУСТРІНЕМОСЯ НА МІТЦІ О 18:15 КН
Гей, народ.
Прокиньтеся, народ! Маю дещо! «Зустрінемося на мітці о 18:15. КН».
Ми маємо вірити, що це Кіара?
Не знаю. Може бути пастка. Саме так і було того разу.
Він знає, що ми взяли телефон, і що не може відстежити.
Ми прийдемо саме в його пастку.
-Іноді ви такі дурні. -Даруй?
Вас так б'ють, що здригаєтеся, навіть коли хочуть допомогти.
КН. Це Кіара, народ!
Це точно не приманка. Їм довелося б убити її.
Нам потрібно їй допомогти. Ну ж бо.
Ви просто сидите й боїтеся.
Ходімо.
Не знаю. Це може бути пастка.
Це єдиний варіант.
-Треба ж перевірити? -Ходімо.
Пригніться.
-Бачиш човни? -Так. Бачиш вікна?
-Так. -Люди Сінга можуть бути де завгодно.
Та невже?
Народ, це вона?
Не думаю.
Дай телефон.
Я про це подбаю.
Той човен, позначка на ньому.
Отой білий.
-Що ти робиш? -Один спосіб дізнатися.
Джей-Джею!
-Чуваче! -Залишайся там!
-Джей-Джею! -Гей!
Краще сховатися, якщо буде потрібна допомога.
Джей-Джею?
Джей-Джею.
Джею.
Я такий радий, що ти ціла!
Овва! Не думала, що ще колись побачу тебе.
Так, але я прийшов. Добре? Усе гаразд.
Народ!
Ми думали, ти мертва.
Жартуєш?
-Це твій човен? -Що…
Ви б не повірили, якби я сказала. Ходімо.
Чорт забирай.
Саме так.
Джоне Бі, ходімо!
Їх помітили на причалі. Я ж казав, що ми їх знайдемо.
Добре.
Ніколи в тобі не сумнівався.
Так, у мене є кілька питань.
-Запитуй. -«Лагун» 620 з подвійними «Вольво» 150.
З цією штукою можна куди завгодно, розумієш?
-Знаю, це шматок лайна. -А ти стримана, до речі.
Чого вони взагалі хотіли? Вони тебе не скривдили?
Ні, усе добре, просто…
Ти не здогадаєшся, чого Сінг хотів.
Щоденник Денмарка.
-Навіщо? -Не знаю.
Сказав, веде до скарбу значно більшого за «Купця».
Кажеш, є більший скарб?
Тоді я з тобою.
Думай швидко!
-Хотіла мені вмазати цим? -Треба посилити рефлекси.
-Ну ж бо, народ. Треба вирушати! -Мої рефлекси вже хороші.
Її правда. Треба поспішити.
Ти точно це чула, так?
Так, тепер чую.
Саме так мій тато кликав мене додому.
Саро, ця мелодія, ці дзвони.
Дзень, дзень, дзень, дзень.
Саро, це він кличе мене додому!
Я знаю, це… Так.
Це… Це…
Це дуже дивно!
Але це не він.
-Звідки ти знаєш? -Ти знаєш звідки.
-Ні. -Вибач.
Ні, послухай.
Може, ти вже не можеш бачити дива прямо перед носом.
Саме так він кликав мене додому.
Можливо, це він.
Може, всесвіт намагається дати мені подарунок і…
-Гаразд. -Що?
Гаразд, я розумію.
Хочеш піти до вежі? Іди поглянь.
-Добре? -Точно?
Я серйозно.
Поспіши.
-Візьми це. -Ти впевнена?
Так.
Думаєш, я тебе не знаю?
Зведеш нас з розуму, якщо не глянеш, тож іди.
Ні, чекай.
Кохаю тебе, Саро Кемерон.
-Я повернуся. -Іди.
-Гаразд. -Іди.
Я кохаю тебе!
Я кохаю тебе.
-Гей! Джоне Бі! Що ти робиш? -Я зараз повернуся!
-Що ти… Що? -Я зараз.
Кохаю тебе, Саро!
Якого біса?
Мій тато завжди казав, що в кінці кожного тунелю є світло.
Але це працює у два боки.
Іноді це світло засліплює.
Іноді дива несуть і нещастя.
Не віриться, що він просто пішов.
Народ, це по нас!
Ні!
Це люди Сінга!
Он там!
Де Джон Бі?
-Він уже мав би повернутися. -Але ж ні!
-Джей Джею, що нам робити? -Захищатися. Єдиний варіант.
-Що? -Ми не розділимося!
Ви не бачили того, що бачила я! Він убив Портіса! Ми не можемо залишатися!
-Ми не кинемо Джона Бі! -Карасів не кидаємо!
-Що ви… -Народ, вони тут!
-Вони наближаються! -Дідько!
-Ми більше не розділимося! -Народ, у нас більше немає вибору!
-Уперед. Годі! -Треба забрати Джона Бі.
Знайдемо Джона Бі згодом!
Не можна кидати його тут отак.
Джей-Джею, пригнися!
Рушай!
Не стріляти!
Чорт.
Чорт!
Вибач, Джоне Бі.
Нехай це буде він.
Переклад субтитрів: Павло Дум'як