‫טוב.‬
‫זה חייב להיות כאן איפשהו.‬
‫בסדר. כן.‬
‫כן.‬
‫אוי, לא.‬
‫אלוהים, החלון.‬
‫קדימה, מותק.‬
‫לא.‬
‫לא, רק שזה לא היומן.‬
‫לא.‬
‫חייב להיות כאן משהו.‬
‫שיט.‬
‫לא!‬
‫- חופים של סודות -‬
‫טוב, אני נשבע שהוא היה כאן.‬
‫הוא היה כאן.‬ ‫-ג'ון ב', אני…‬
‫לא, אני נשבע, הוא היה כאן, טוב?‬ ‫-בסדר.‬
‫אני לא משוגע. תראי, הנה היאכטה. טוב?‬
‫והוא ישן שם. תראי, את מאמינה לי.‬
‫כאילו…‬ ‫-נכון?‬
‫לעזאזל, גם אני לא הייתי מאמין לו.‬
‫שלום, שרה.‬
‫מה… אלוהים.‬
‫בואי, שרה.‬ ‫-לאן הלכת?‬
‫או שעליי לומר גברת רטלדג'?‬
‫ברוכה הבאה למשפחה.‬ ‫-לאן הלכת?‬
‫סליחה.‬
‫אני לא…‬
‫בוא, בן. זה יום שמח. בוא הנה, ילד.‬
‫הפתעה.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫ברוכה הבאה לאאוטר בנקס, קליאו.‬ ‫-אתה משוגע, פופ.‬
‫ההורים שלך לא יאהבו שאני אגור אצלכם.‬
‫בטח שכן. את רצינית?‬
‫הייוורד אולי יעביד אותך,‬ ‫אבל אנחנו תמיד צריכים עוד עזרה.‬
‫אני לא יודעת. אתה בטוח?‬
‫כן, תראי, יש מצב שהוא יקטר קצת,‬ ‫אבל אני אדבר איתו.‬
‫אנחנו נמצא פתרון.‬
‫זה הבית שלי.‬
‫אין כמו בבית.‬
‫לעזאזל, קיארה. את גרה כאן?‬
‫זה כמו הבית הלבן.‬
‫עד כמה זה יהיה גרוע לדעתך?‬ ‫-מאחת עד עשר?‬
‫עשרים.‬ ‫-את רוצה שנחכה פה?‬
‫לא, אני חייבת לספוג את זה.‬ ‫תודה שליוויתם אותי.‬
‫ביי, ג'ייג'.‬
‫אף אחד לא התקשר אליי.‬
‫לא, לא נראה לי.‬
‫אני אחזור אליך.‬
‫היי. אימא.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫אלוהים.‬
‫את בסדר?‬
‫מייק!‬ ‫-אני בסדר. באמת.‬
‫אבא. היי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני כל כך מצטער.‬ ‫-תתנצל מחר.‬
‫- הודעה על פינוי‬ ‫אין כניסה -‬
‫היא הייתה איתנו על אוניית המכולות, טוב?‬
‫היא נתקעה איתנו על האי. היא הצילה את חיי‬ ‫ואנחנו יכולים לעזור לה עכשיו.‬
‫בבקשה.‬
‫טוב, בזמן שאתה מחפש את עיר הזהב שלך,‬
‫אני אלך הביתה ואגנוב קצת בגדים‬
‫ואם אצליח למצוא, גם טלפון.‬
‫נתראה אחר כך. כל הדרך עד לאוצר.‬ ‫-אני אחזור.‬
‫-בשעה שש, כאן. אל תאחרי.‬ ‫-ביוש.‬
‫הבאתי אליך חבר ותיק.‬
‫מאיפה השגת אותו?‬ ‫-ממגרש הרכבים המוחרמים. מאיפה נראה לך?‬
‫מאיפה נראה לי? אני לא יודע.‬
‫אני מנסה להבין למה לא סיפרת‬ ‫כששרה הייתה פה.‬
‫נו, באמת, אבא. ברצינות?‬ ‫-היי. רק אתה ואני.‬
‫אתה ואני, טוב, נפלא.‬
‫בסדר. טוב, מצאת לפחות את היומן?‬
‫כן, מצאתי יומן. מצאתי עיסת יומן.‬
‫החלון היה פתוח. ירד עליו גשם.‬
‫יכולת לסגור את החלון.‬
‫היו כמה סיבוכים,‬ ‫ולא תכננתי להיעדר כל כך הרבה זמן.‬
‫כן, טוב, היומן הזה הרוס.‬
‫אבל יש לי רעיון אחר. תוכנית חלופית. בוא.‬
‫תוכנית חלופית.‬ ‫-עושר ותהילה. קדימה.‬
‫בוא נזוז.‬ ‫-זה פשוט נפלא.‬
‫היא תהיה בסדר, תיכנס.‬
‫טוב.‬ ‫-מה אתה עושה? קדימה.‬
‫תדאג לחבר'ה שלך. אמרת את זה הכי טוב.‬
‫- מצאתי את הטווינקי.‬ ‫נסעתי עם אבא שלי, ג'יי-בי -‬
‫רק כדי שיהיה ברור,‬
‫אנחנו לא מסתירים משרה כלום.‬
‫בסדר?‬
‫היא משלנו, אבא.‬
‫הפסדת את הזהב, נכון?‬
‫לאבא שלה, ואת הצלב לאח שלה.‬
‫זה היה צירוף מקרים, אבא. טוב?‬
‫רק צירוף מקרים?‬ ‫-כן, אבא!‬
‫תראה, עדיף‬
‫לשמור שהמידע יהיה אצל מי שצריך לדעת אותו.‬
‫תאמין לי. למדתי את זה בדרך הקשה.‬
‫תראה, בירד, זה רק אתה ואני.‬
‫בסדר, חבר?‬
‫לעת עתה.‬
‫כן. אז לאן אנחנו נוסעים?‬
‫אנחנו קופצים לבית‬ ‫של המורה שלך להיסטוריה, ג'ון ב'.‬
‫מר סון?‬
‫טוב, היה לו את היומן המקורי, נכון?‬
‫ואז הוא נעלם ברגע שנודע שזה אצלו.‬
‫אני בספק אם זה כאן, אבל לא יזיק לבדוק.‬
‫בוא נזוז.‬
‫בוא.‬
‫תראה מה זה, אין אף אחד בבית. כדאי שנלך.‬
‫היי, ג'ון ב', בחייך, אנחנו כבר כאן.‬
‫בוא נעשה חיים. נסתכל קצת מסביב. מה דעתך?‬
‫נעשה חיים? חשבתי שאמרת שהוא מסתתר.‬
‫אמרתי שהוא נעדר.‬
‫יכול להיות שהוא מסתתר,‬ ‫או שיכול להיות שהלך עליו,‬
‫אבל לאור העובדה שהוא לא כאן,‬
‫לא נראה לי שיהיה לו אכפת אם נעיף מבט.‬
‫עדיין יש לי את זה.‬
‫פריצות לבתים עם אבא שלי.‬
‫פשוט תוסיף את זה לרשימת העבירות.‬
‫בוא.‬
‫מר סון?‬
‫יש מישהו בבית?‬ ‫-איך נראה היומן המקורי?‬
‫כריכת עור, בערך בגודל כזה.‬
‫טוב, תבדוק בכל מקום אפשרי.‬
‫כריכת עור.‬
‫- פסגת הפחד -‬
‫היי, ג'ון ב'!‬
‫בוא.‬
‫מר סון.‬
‫תישאר למטה. אל תחשוב אפילו לקום.‬
‫אתה מחפש את זה?‬
‫חתיכת בן זונה.‬
‫סליחה, חבר. איחרת.‬
‫קדימה.‬
‫היי.‬
‫היי. אתה בסדר?‬
‫בוא.‬
‫היי!‬
‫היי.‬
‫היי. אתה בסדר?‬
‫כן, יכול להיות יותר טוב.‬ ‫-הכול בסדר.‬
‫יצאתי מהמסתור כדי לפגוש‬ ‫את שני האדונים האלה.‬
‫מה? החבר'ה האלה?‬
‫הם מבריחים.‬
‫הם אמרו שהם מהחברה ההיסטורית.‬
‫כנראה שהיוהרה המקצועית שלי גברה עליי.‬
‫הם לקחו את היומן?‬ ‫-כן.‬
‫שיט!‬
‫קדימה! ג'ון ב', בוא נלך.‬ ‫-לך.‬
‫אנחנו נחזיר אותו, בסדר, מר סון?‬
‫אנחנו נחזיר אותו.‬
‫יש רק דרך אחת למפרץ.‬
‫חייבים לעבור מתחת לגשר וונדו.‬ ‫-נכון.‬
‫היי, למה סינג רוצה את הדבר הזה כל כך?‬
‫למי אכפת?‬
‫אני רק יודע שאם נספק את הדבר הזה,‬
‫לא יהיו לנו יותר בעיות עם המכס‬ ‫באיי הודו המערבית.‬
‫יותר מדי ברקס בסיבוב, אתה מאבד מומנטום.‬
‫אתה מבקר את הנהיגה שלי עכשיו?‬
‫אני מופתע. חשבתי שלימדתי אותך טוב יותר.‬ ‫-בסדר.‬
‫שיט.‬
‫יפה מאוד! כל הכבוד!‬
‫קדימה.‬
‫זאת הסירה, זהו זה.‬ ‫-קדימה.‬
‫קדימה.‬ ‫-אבא, אני נוסע!‬
‫ג'ון ב', הם בורחים!‬
‫אלוהים, תראה מה זה.‬
‫אם הם יתרחקו מהמזח,‬ ‫בחיים לא נשיג את היומן.‬
‫בסדר, יש לי רעיון. טוב, תחזיק חזק.‬
‫קדימה. אני מכיר מישהו.‬
‫בוא.‬
‫אתה בטוח לגבי זה?‬ ‫-השגתי לו תעודת זהות מזויפת, הוא חייב לי.‬
‫אופנוע ים? מה אתה רוצה לעשות?‬ ‫לעצור באושן קלאב?‬
‫הדברים האלה מהירים, אבא.‬ ‫-בסדר, קדימה.‬
‫מהר, ג'ון ב', אנחנו נאבד אותם.‬
‫תעלה. קדימה.‬
‫טוב. קדימה.‬
‫זוז. היי!‬
‫היי! כן!‬
‫כן, שים גז, ג'ון ב', קדימה!‬
‫אני מכיר אותם. הם מסוכנים. מה לעשות, אבא?‬
‫פשוט תמשיך.‬
‫היי!‬
‫אלה הם.‬
‫היי!‬
‫לא נצליח לברוח מהם.‬
‫אנחנו רק רוצים לדבר!‬
‫טוב. הם מסתובבים. מה התוכנית?‬
‫תראה להם את הידיים, ג'ון ב'.‬ ‫אתה רוצה שיירו בך?‬
‫בסדר.‬
‫אלוהים.‬
‫מה הם עושים לעזאזל? בוא ניפטר מהם.‬
‫מה אתם רוצים?‬
‫אתה מכיר אותו, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫מה הקטע שלו?‬ ‫-הוא מבריח. הוא מעביר מטען.‬
‫בחור של "לכל המרבה במחיר".‬ ‫-כן, בדיוק.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫בלי תנועות פתאומיות.‬
‫שלום! אנחנו רק רוצים לדבר איתך רגע.‬
‫אנחנו לא חמושים, אדוני.‬ ‫אין לנו כוונות זדון.‬
‫לא הספקנו לשוחח בבית של מר סון.‬
‫רק רצינו לתת לך הזדמנות‬
‫לשפר את הזכיות שלך, כמו שאומרים.‬
‫יש לך 30 שניות. דבר.‬
‫יש ברשותך ספר ישן?‬
‫יומן, נכון?‬
‫ואני מניח שהשגת את היומן הזה לבקשת לקוח,‬
‫ואני מניח שהלקוח הזה הוא מר סינג מברבדוס.‬
‫בסדר. אתה יודע למה סינג הגדול והחזק‬
‫רוצה כל כך רוצה את הספר הישן הזה?‬
‫זה לא בגלל הערך הגלום של הספר, אדוני, לא.‬
‫זה בגלל המקום אליו מוביל הספר.‬
‫איזה מקום?‬
‫משהו ששווה הרבה יותר‬ ‫ממה שהוא משלם לך, ידידי.‬
‫הילד צודק.‬
‫אתם נמצאים בעמדה ייחודית‬ ‫וייתכן שאף רווחית.‬
‫יש ברשותכם חתיכה חשובה‬ ‫מפאזל יקר ועתיק מאוד.‬
‫אבל העניין הוא שגם לי יש חלק ממנו.‬
‫אם נחבר את שני החלקים האלה, הערך יועצם.‬
‫אני חושב שאנחנו זקוקים האחד לשני.‬
‫מי אתה?‬
‫אני "ג'ון הגדול" רטלדג'.‬
‫אתה רטלדג'?‬
‫צייד האוצרות? הבחור שנעלם?‬
‫מודה באשמה.‬
‫זה הבן שלי.‬ ‫הוא מצא את הצלב של סנטו דומינגו.‬
‫זוכר אותי?‬
‫אנחנו באמת מבינים קצת בנושא האוצר.‬
‫במקום לאיים על שני הבחורים היחידים‬ ‫שיכולים להפוך אתכם עשירים כקורח,‬
‫אני רוצה להציע דרך שבה נשתף פעולה‬
‫לטובת כולנו.‬
‫מה דעתכם? נשמע טוב?‬
‫תירה בילד.‬
‫ניקח את הזקן לסינג.‬ ‫הוא ישלם הרבה יותר ממה שהם יוכלו לשלם.‬
‫כן. בוא הנה, נדבר.‬
‫יופי.‬
‫נדבר. זה טוב. זה טוב מאוד.‬
‫קח אותנו לשם, ילד.‬
‫בסדר, אנחנו באים.‬
‫לאט לאט. לא מהר.‬ ‫-בדיוק.‬
‫היי. תירגע, שותף.‬
‫זו רק הצעה עסקית פשוטה. זה הכול.‬
‫אנחנו נעבוד כאן יחד.‬ ‫-תקשור.‬
‫תקשור אותנו, ילד.‬
‫זה יסתדר לכולנו.‬
‫לא!‬
‫אבא, לא.‬
‫לא הייתה לי ברירה.‬
‫הם עמדו לעשות את זה לנו.‬
‫תעזור לי, ילד.‬
‫ג'ון ב'.‬
‫אתה מתכוון לעזור לי, ילד?‬
‫היי.‬
‫מה הקטע עם השלט?‬
‫הודעה על פינוי.‬
‫בגלל אי תשלום או מה שזה לא יהיה.‬
‫זה לא משנה.‬
‫גם ככה הבית הזה על הפנים.‬
‫נפלא לחזור לאאוטר בנקס, נכון?‬
‫תקלוט משהו.‬
‫חיכה לי אימייל כשהגעתי הביתה.‬
‫ג'ון ב' באמת מצא את ג'ון הגדול.‬
‫הוא חי.‬
‫ברצינות?‬
‫כן.‬
‫הוא בשאטו.‬
‫לעזאזל.‬
‫כן, הוא חושב שאנחנו מתקרבים‬
‫לאותו אוצר שסינג דיבר עליו.‬
‫היי, תקשיב.‬
‫ההורים שלי בכלל לא רצו לתת לי לצאת מהבית,‬
‫אבל אמרתי שאני חייבת לראות מה איתך.‬
‫את לא צריכה לדאוג לי.‬
‫ג'ייג', מה קורה?‬
‫זה משהו שפופ אמר?‬
‫אני יודעת שהוא לא אובססיבי‬ ‫לגבי מה שקרה ביני לבינו.‬
‫כבר עברנו את זה,‬
‫אבל משהו מציק לך.‬
‫זה היה פשוט מוזר,‬
‫מה שכמעט קרה על היאכטה בינינו.‬
‫זה היה פשוט מוזר.‬
‫כן.‬
‫כן, כאילו, זה היה…‬
‫גם לי זה היה מוזר, אבל…‬
‫לא מוזר בקטע רע.‬
‫לא.‬
‫לא מוזר בקטע רע.‬
‫מה אנחנו עושים?‬
‫מה אנחנו עושים? לא כדאי שנעשה את זה, לא.‬
‫לא כדאי שנעשה את זה.‬
‫כן.‬
‫אסור לנו!‬ ‫-אם אתה אומר.‬
‫כאילו, גם ככה הכול יתפוצץ בסוף.‬
‫את מבינה? כאילו…‬
‫תסתכלי על עצמך. לבשת בגדים חדשים.‬
‫תסתכלי עליי. מה יש לי?‬
‫את זה?‬
‫את הגרוטאה הזאת?‬
‫גם ככה זורקים אותי מפה בעוד שלושה שבועות.‬
‫שיט, אין לי אפילו הורים כרגע.‬
‫למה שיהיה לך אכפת לך?‬
‫למה שיהיה לך אכפת לך? אני סתם איזה לוזר ש…‬
‫ג'יי-ג'יי.‬
‫לא אכפת לך. לא נכון!‬ ‫-כן אכפת לי.‬
‫לא, ההורים שלך גרים בפיגר-אייט, את מבינה?‬
‫את יודעת…‬ ‫-זאת לא אשמתי.‬
‫זה העתיד שלך.‬
‫יש לך את זה.‬
‫אתה צריך אותנו.‬
‫אנחנו נעזור לך. אני…‬
‫אני אעזור.‬
‫הנה, זה הקטע בדיוק. טוב?‬
‫כל כך קל לך להגיד את זה.‬
‫את יודעת למה?‬
‫כי את קוק.‬
‫את קוק, קיארה.‬
‫כן, אני קוק.‬
‫הייתי כזאת קוק‬
‫כשגרתי איתך חודש במערה.‬
‫נהנית מחיי הקוק.‬
‫אני לא מדבר על זה. אלוהים.‬
‫ג'ייג', אל תלך.‬
‫ג'יי-ג'יי, מה הקטע?‬
‫ג'יי-ג'יי!‬
‫תודה.‬
‫אתם יכולים ללכת.‬
‫תפסיקי! תפסת אותי?‬ ‫-אבא.‬
‫אבא.‬
‫קדימה, שרה!‬
‫זה יום הדין, רוז.‬
‫אני מצטער. אני לא מצפה ממך להבין.‬
‫ברור שאני מבינה.‬
‫וורד.‬
‫אתה בן אדם טוב.‬
‫לא, אני לא, רוז.‬ ‫-היי!‬
‫אתה בן אדם טוב.‬
‫חוץ מזה, מה בכלל התכוונו‬ ‫לעשות עם הצלב הזה?‬
‫ברצינות, הוא קל לזיהוי ואיתור.‬
‫נראה לך שממשלת ספרד לא הייתה מחפשת אותו?‬
‫הוא לא מועיל לנו.‬ ‫-לא.‬
‫הוא לא.‬ ‫-יש לנו כבר את הזהב.‬
‫כן, אולי הוא יועיל למישהו אחר.‬
‫אני אמצא מוזיאון.‬
‫רוז.‬
‫זו תהיה מתנה מאתנו, מכל המשפחה.‬
‫זאת חתיכת הוצאה מוכרת.‬
‫לא שאנחנו עושים את זה בגלל זה.‬
‫ברור שלא.‬ ‫-מן הסתם.‬
‫וורד.‬
‫מה לגבי רייף?‬
‫זה לא ימצא חן בעיניו.‬
‫הוא פשוט ייאלץ להבין.‬
‫זה מה שאני עושה‬
‫כדי לכפר על חטאינו.‬
‫כן, הם אמרו יומיים בהעברה.‬
‫זה בתהליך, אז אין מה לדאוג.‬
‫כן.‬
‫כן, אני למעלה, למה?‬
‫אמרת שאתה רוצה לדבר על משהו, מה קורה?‬
‫רגע, אתה רציני?‬
‫הייתי איתך לפני רגע. מה השתנה מאז?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אבא, לא, אבא.‬
‫הצלב הזה שלי. אתה לוקח אותו ממני.‬
‫תקשיב, זה משהו שעבדתי כדי להשיג,‬
‫ועכשיו אתה מנסה לשפר לעצמך את ההרגשה‬ ‫בזה שתיתן את הדברים שלי?‬
‫ואפילו לא סיפרת לי?‬ ‫-אני מספר לך עכשיו, בן.‬
‫אתה ואני עשינו כל מיני דברים, רייף, טוב?‬
‫אלוהים.‬
‫דברים שאנחנו צריכים לכפר עליהם,‬ ‫ובכך שנתרום את הצלב הזה‬
‫נעשה צעד ראשון טוב בכיוון הנכון.‬
‫אני יודע זאת בלבי. טוב?‬
‫לא יודע, אולי אם שרה תגלה…‬ ‫-שרה!‬
‫הנה! זהו זה!‬
‫כן, ידעתי.‬
‫הנה זה, אבא!‬
‫עוד רוצה לגנוב עוד קצת מהדברים שלי‬ ‫כדי לעשות רושם על שרה?‬
‫שלא שמה עליך קצוץ.‬
‫וילמינגטון, מחר בערב.‬
‫תביא עט. אני אתן לך את פרטי המטען.‬
‫שיהיה ברור, זה דפוק לגמרי, טוב?‬ ‫זה הקטע שלי.‬
‫אבל כמובן, אתה יכול לסמוך עליי.‬
‫טוב, אז תקשיב.‬
‫שנייה. טוב, וילמינגטון.‬
‫מחר בערב.‬
‫קרון 750-אקס. רשמתי.‬
‫חכה. רק רגע.‬
‫שלום?‬
‫כן, מהרציף אל מגרש מסילות הרכבת. כן.‬
‫כן. הבנתי, טוב?‬
‫כן, אדוני.‬
‫שיט!‬
‫אז מצאתי את עצמי על מנוף,‬
‫על אוניית מכולות ענקית באמצע הים.‬
‫ומה אני שומע מלמטה…‬
‫לא!‬ ‫-יריות שנורות לכיווני.‬
‫סיפור אמיתי.‬ ‫-אימא, יריות.‬
‫ואז ידעתי שאין מצב שנרד מהאונייה עם הצלב.‬
‫אז…‬ ‫-ילד…‬
‫הפלתי אותו לים.‬ ‫-מה עשית?‬
‫זה הכי טוב שיכולתי לעשות. תקלטו את זה…‬
‫ברגע שקפצתי מהאונייה,‬ ‫בזמן ששחינו ממנה, הסתכלתי אחורה.‬
‫הם משכו אותו חזרה למעלה.‬ ‫-מי?‬
‫רייף.‬ ‫-רייף.‬
‫האמת, אני די שמח שהוא לקח אותו.‬
‫אתה רציני?‬
‫כן, אני מסכים עם קליאו.‬
‫אני רק אומר שלפחות זה לא שקע במצולות.‬
‫יש סיכוי. תקווה מסוימת שנשיג אותו בחזרה.‬
‫טוב, בוא נקווה שלא.‬ ‫נמאס לי מציד האוצרות הזה.‬
‫אני רוצה שאנשים יכירו את הסיפור הזה, אבא.‬
‫דנמארק טאני,‬
‫שהיה לו את אחד החפצים היקרים ביותר בעולם,‬
‫ונתן אותו לכנסייה מלאה בעבדים משוחררים,‬
‫וזה היה שלהם.‬
‫זה סיפור יפהפה.‬
‫אני חושב שראוי לספר אותו.‬
‫תודה רבה לך‬
‫שעזרת לבן שלי.‬
‫אנחנו עוזרים זה לזו. נכון, פופ?‬
‫כן.‬
‫אז את תהיי כאן.‬
‫אני אעבור למטה, אז הכול לרשותך עכשיו.‬
‫אם את צריכה אותי, רק תקישי בדלת.‬
‫יש חדר אמבטיה אחד, מה שאומר שנצטרך לחלוק,‬
‫אבל הכול טוב כי אני מתקלח מהר.‬
‫זה החדר שלי, שהוא עכשיו החדר שלך.‬
‫אימא שלי הוציאה בגדים נקיים.‬ ‫הם אמורים להתאים.‬
‫אז זה שלי.‬
‫כן, סליחה שזה די קטן,‬
‫אבל יש כאן נוף נהדר.‬
‫בחיים לא היה לי חדר משלי.‬
‫עכשיו יש לך.‬
‫טוב, אני אהיה למטה.‬ ‫אז אם את צריכה אותי, פשוט…‬
‫תיהני.‬
‫תודה, פופ.‬
‫קדימה. בוא נעוף מכאן.‬
‫אז חזרתי לקחת בגדים וטלפון‬ ‫ואת לא תאמיני לזה.‬
‫רייף חזר.‬
‫כן. ראיתי אותו בבית.‬
‫לא נראה לי שהוא ראה אותי,‬ ‫אבל נראה לי שהצלב חוזר…‬
‫לווילמינגטון, מחר בערב.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫פופ יודע?‬ ‫-התכוונתי לספר לו בשאטו.‬
‫הוא לא יכול. הוא מקורקע.‬ ‫-בסדר.‬
‫אז… אני אקפוץ לפופ,‬
‫ואז אולי את תוכלי ללכת לשאטו‬ ‫ותספרי לג'ון ב',‬
‫ולג'יי-ג'יי?‬
‫כן, גם ככה אני צריכה לדבר איתו.‬ ‫-כן.‬
‫טוב. ההורים שלי יהרגו אותי.‬
‫שככה יהיה לי טוב.‬
‫תראו מי זה!‬
‫תראו את הקאנטרי קלאב נכנס!‬
‫מה שלומך, רייף?‬
‫רק באתי לאכול קצת, אחי. פניי לשלום.‬
‫פניך לשלום.‬
‫אני חושב שרצו להאשים אותי‬ ‫ברצח מדרגה ראשונה בגללך, נכון?‬
‫כן, נראה לי.‬
‫הכול טוב. אני מוכן לעבור הלאה‬ ‫אם גם אתה מוכן.‬
‫כן.‬
‫אז למה שלא תספר לי?‬
‫המשפחה שלי מוסרת משהו ששייך לי,‬
‫חפץ היסטורי.‬
‫למה אתה חושב שאכפת לי מזה?‬
‫הדבר הזה שווה הרבה כסף.‬
‫טוב? המון כסף.‬
‫אני לא יכול לעצור בעדם.‬
‫לפחות לא מבלי לראות‬ ‫איך הם חוזרים בהם ממילתם, אז…‬
‫אני רוצה שתגנוב אותו.‬
‫ממני.‬
‫מהמשפחה שלי.‬
‫זה רק הולך ומשתפר, נכון?‬
‫אתה בטח חושב שאני הבן זונה הכי טיפש‬
‫על פני האדמה.‬
‫או שאתה מנסה להפליל אותי,‬
‫או שאתה הטיפש כי אחרת,‬ ‫תן לי לשאול אותך משהו, רייף.‬
‫איך תמנע ממני מלגנוב אותו‬ ‫ולקחת אותו לעצמי?‬
‫טוב, אתה יודע, קודם כל,‬
‫אם תדפוק אותי ככה, אני ארדוף אותך.‬
‫אבל לא ברור לי למה אתה נלחם בזה.‬
‫אני מציע לך עבודה,‬ ‫עם סיכון גבוה ותגמול גבוה.‬
‫הקטע הוא, ברי,‬
‫כשיגנבו את הפריט היקר וחסר התחליף הזה,‬
‫החשד ייפול עליי.‬
‫יהיה לי אליבי מוצק,‬
‫אז הם יחפשו את מי ששכרתי.‬
‫אבל אף אחד לא יחשוד בך.‬
‫נכון?‬
‫אתה הבחור שהסגיר אותי. הלשנת עליי.‬
‫כאילו, אתה האיש המושלם לעבודה הזאת.‬
‫זה משחק פתוח.‬
‫אם תסכים לעשות את זה ולא תפשל,‬
‫תסיים עם ערמת מזומנים גדולה מאוד.‬
‫אני באמת אוהב כסף.‬
‫אני אגיד לך מה התנאים שלי.‬ ‫אני אקבל חצי מהחרא הזה.‬
‫ממש שווה בשווה, 50/50.‬ ‫אני לא מוכן לתשלום מגוחך, רייף.‬
‫בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫ואם נעשה את זה,‬
‫זה לא יאה שיראו אותך מדבר איתי.‬
‫הוא משלם לי את החשבון.‬
‫בבקשה.‬
‫ג׳ון ב׳!‬
‫יו!‬
‫היי, ג'ייג'.‬
‫ג'ון ב' לא כאן?‬
‫לא.‬
‫מה קורה?‬
‫רייף הוא מה שקורה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫רייף חזר לאי.‬
‫שרה ראתה אותו.‬
‫נפלא.‬
‫זה לא רק זה.‬
‫היא שמעה אותו אומר‬ ‫שהצלב מגיע מחר בלילה לווילמינגטון.‬
‫נראה לנו שהוא מנסה למכור אותו.‬
‫נהדר. פופ יודע?‬
‫כן, שרה הלכה לספר לו.‬
‫הוא מקורקע,‬
‫ואני מניחה שג'ון ב' ואבא שלו‬ ‫הביאו את הטווינקי.‬
‫אלוהים יודע לאן הם הלכו.‬
‫כן, ברור. בדיוק כשצריך אותם.‬
‫חכי, רגע אחד.‬
‫אנחנו יודעים איפה יהיה הצלב.‬ ‫זה אומר שהוא עדיין במשחק.‬
‫כך שנוכל לקחת אותו בחזרה.‬ ‫אנחנו עדיין בתוך זה, קי.‬
‫אנחנו צריכים לקרוא לכולם,‬ ‫ואז לחשוב על תוכנית.‬
‫להגיע לווילמינגטון הכי מהר…‬ ‫-ג'ייג'.‬
‫לפני שנגבש איזו תוכנית מטורפת, אפשר לדבר?‬
‫כן.‬
‫כן, אפשר לדבר.‬
‫משהו כמעט קרה‬
‫בינינו, על היאכטה.‬
‫ואני יודעת שזה בטח מלחיץ אותך נורא.‬
‫זה תפס גם אותי לא מוכנה.‬
‫ואני מכירה את החיים שלך.‬
‫אני יודעת שאתה נלחץ‬ ‫כשאנשים מתקרבים, ואני מבינה.‬
‫אני לא מאשימה אותך.‬
‫רק בבקשה, בחיים אל תגיד שלא אכפת לי ממך.‬
‫ואתה קראת לי קוק.‬
‫בסדר. טוב, חכי רגע.‬ ‫-שזה דפוק.‬
‫אני יודע. זה היה דפוק.‬ ‫-זה לא היה במקום.‬
‫כן. זאת מכה מתחת לחגורה.‬ ‫-טוב. קי, תקשיבי.‬
‫את צודקת.‬
‫התחרפנתי.‬
‫את יודעת איך אני.‬
‫רק…‬
‫תראי.‬
‫כדאי שפשוט נעשה הפסקת אש.‬
‫נמחק את זה.‬
‫לוח חלק.‬
‫הפסקת אש?‬
‫הפסקת אש.‬
‫אז איך נרים את הצלב הזה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אבא שלי תמיד אמר ששום דבר טוב לא בא בקלות,‬
‫ושום דבר ראוי לא ניתן.‬
‫זה לא מה שאפשר להרוויח.‬
‫קי!‬ ‫אלא מה שאתה מוכן לסכן.‬
‫אני לא מצליח להחזיק!‬
‫תחזיק חזק!‬
‫עד כמה תרחיק לכת‬
‫בשביל האוצר שלך?‬
‫אז ביומן כתוב שהיה ניצול מהסן חוזה.‬
‫כומר.‬
‫קפטן לימברי חשב שזה מזל רע להרוג אנשי דת,‬
‫אז הוא שם את הכומר בתא המטען.‬
‫"הקפטן הטיל עליי לטפל‬ ‫בקדחת הביצות של הכומר.‬
‫"תוך כדי הזיותיו,‬ ‫הוא הפציר בי להעביר מכתב וחפץ עשוי אבן‬
‫ממוצא מקומי לאפיפיורות…"‬ ‫חפץ אבן ממוצא מקומי!‬
‫בגלל זה סינג רצה כל כך את היומן.‬ ‫הוא מדבר כאן על הפסלון.‬
‫אלוהים. "הקפטן סירב לבצע את ההעברה,‬
‫"וכאשר איש האלוהים מת, הוא נקבר עם חפציו."‬
‫הם עגנו בצ'רלסטון.‬
‫בתקופה הזו הייתה בצ'רלסטון‬ ‫רק כנסייה קתולית אחת.‬
‫אני מתערב איתך שהכומר הזה‬ ‫קבור בשטח הכנסייה עם חפציו.‬
‫שביניהם בטוח נמצא החלק החסר של הפסלון.‬
‫אם נחבר את שני החצאים ונתרגם את זה…‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫זהו זה. ג'ון ב'!‬ ‫ג'ון ב', צ'רלסטון מובילה לאל דוראדו!‬
‫נמאס לי.‬
‫ג'ון.‬
‫חכה רגע.‬
‫חכה.‬
‫ג'ון ב.‬ ‫-לא, אתה הרגת את הבחורים האלה, אבא.‬
‫לא הייתה לי ברירה.‬ ‫-מה? אתה שלפת קודם.‬
‫הם היו לוקחים אותנו למר סינג‬ ‫ועושים את אותו הדבר.‬
‫נו, באמת!‬ ‫-הוא עמד לירות בך, טוב?‬
‫בחייך. לא יכולתי לתת לזה לקרות.‬
‫זה לא כיף כמו שזה נראה, ילד.‬
‫היי!‬
‫לא יכולתי לאבד אותך שוב.‬
‫לא יכולתי.‬
‫אם אתה רוצה לזקוף את זה לחובתי, בבקשה.‬
‫אני מודה באשמה.‬
‫אני אשא בנטל הזה לנצח.‬ ‫-נו, באמת.‬
‫אבל את הנעשה…‬
‫אין להשיב.‬
‫ויש לנו עבודה.‬
‫ואין לזה שום משמעות בלעדיך, אתה מבין?‬
‫אז אתה יכול להמשיך ללכת בכיוון הזה‬
‫ולחזור הביתה,‬
‫או שתעלה לרכב‬ ‫ותבוא איתי לצ'רלסטון למסע בן 500 שנה.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫בוא נזוז.‬
‫כל הכבוד.‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬