Okej.
Den måste vara här nånstans.
Okej. Ja.
Åh nej. Fönstret!
Kom igen, tjejen.
Nej.
Nej, det här får inte vara dagboken!
Nej!
Det måste finnas nånting.
Fan!
Nej!
Jag lovar att han var här.
-Han var här. Jag lovar att han var här. -Okej.
Jag är inte galen. Där ligger hans båt.
Han sov där inne. Titta. Du tror mig väl?
-Jag… -Jag hade inte heller trott honom.
Hej, Sarah.
-Vad… Herregud! -Kom hit, Sarah.
-Vart tog du vägen? -Eller mrs Routledge?
-Välkommen till familjen. -Var var du?
Förlåt!
Jag kan inte…
-Kom. I dag ska vi fira. Kom hit. -Det trodde du inte.
Jag kan knappt tro det.
Välkommen till Outer Banks.
Du är knäpp. Dina föräldrar lär inte gilla att jag bor hos er.
Klart de gör. Heyward kanske sätter dig i arbete, men vi behöver hjälp.
-Jag vet inte. Är du säker? -Ja.
Han kanske gnäller lite, men jag pratar med honom. Vi löser det.
Här bor jag.
Hem ljuva hem.
Jäklar, Kiara. Bor du här? Det är rena Vita huset.
-Hur illa tror du att det blir? -På en skala 1-10?
-Tjugo. -Ska vi vänta?
Nej, jag måste göra det själv. Tack för att ni följde med.
Hej då, JJ.
Ingen har ringt mig.
Jag tror inte det.
Jag ringer tillbaka.
Hej, mamma.
Jag är så ledsen.
Herregud!
Mår du bra?
-Mike! -Jag mår bra, jag lovar.
Pappa. Hej.
Förlåt.
-Jag är så ledsen. -Be om ursäkt i morgon.
VRÄKNINGSBESKED
Hon var på containerfartyget och blev strandsatt med oss.
Hon räddade mitt liv och nu kan vi hjälpa henne.
Snälla.
Medan du letar efter din gyllene stad tänker jag gå hem och sno lite kläder.
Kanske en mobil om det finns.
-Vi ses. Raka vägen till skatten. -Jag kommer.
-Klockan sex. Kom inte försent. -Hej då.
Jag hämtade en gammal kompis.
-Var var den? -Uppställningsplatsen. Vad tror du?
Vad jag tror? Jag vet inte. Jag undrar varför du inte sa nåt när Sarah var här.
-Kom igen. Seriöst? -Bara du och jag.
Du och jag. Underbart.
Hittade du dagboken?
Ja, den är bara mos.
Fönstren var nere. Det hade regnat in. Du kunde ha stängt.
Det uppstod komplikationer. Jag hade inte tänkt vara borta så länge.
Dagboken är förstörd.
Men jag har en idé. Plan B. Kom.
-Plan B. -Rikedom och ära. Kom nu.
-Vi sticker. -Underbart.
Hon klarar sig. Hoppa in.
-Okej… -Vad gör du? Kom nu.
"Ta hand om de dina", som du säger.
HITTADE TWINKIE. I VÄG MED PAPPA. VI SES SNART. JB.
Bara så att du vet:
Vi döljer ingenting för Sarah.
Okej?
Hon är en av oss, pappa.
Du förlorade ju guldet. Till hennes pappa. Och korset till hennes bror.
Det var ett sammanträffande.
-Ett sammanträffande? -Ja!
Vi berättar bara det som är absolut nödvändigt.
Tro mig. Det har jag fått lära mig.
Bird. Det är bara du och jag. Okej?
Tills vidare.
Vart ska vi?
Vi ska hem till din historielärare.
-Mr Sunn? -Han hade ju originaldagboken.
Sen försvann han när det kom ut.
Den är knappast här, men man kan alltid kolla.
Kom.
Kom nu.
-Ingen hemma. Vi går. -Vänta. Vi är ju här nu.
-Vi har lite kul och ser oss omkring. -"Har lite kul"? Han håller sig väl gömd?
Han är borta. Han kanske gömmer sig, eller är död.
Men eftersom han inte är här, har han nog inget emot om vi ser oss omkring lite.
-Jag kan fortfarande. -Inbrott med farsan…
Ännu ett brott till listan.
Kom.
Mr Sunn?
-Är det nån hemma? -Hur såg dagboken ut?
Läderinbunden, ungefär så här stor.
Leta överallt.
Läderinbunden.
FARLIG FRÄMLING
Hallå! John B!
Kom igen!
Mr Sunn?
Stanna där. Fundera inte ens på att resa er.
-Letar du efter den här? -Din jävel.
Ledsen, du kommer för sent.
Kom, så drar vi.
Hallå.
Hur gick det?
Kom.
Hallå!
Du…
Mår du bra?
-Jag har mått bättre. -Jag hjälper dig.
Jag lämnade mitt gömställe för att träffa de där två.
Dem? De är smugglare.
De sa att de kom från Historiesällskapet. Min professionella fåfänga tog överhanden.
-Var det dagboken de tog? -Ja.
Fan!
-Kom. Vi sticker, John B. -Gå.
Vi ska få tillbaka den. Vi ska få tillbaka den.
Det finns bara en väg till viken.
-De måste köra under Wando-bron. -Ja.
-Varför vill Singh så gärna ha den här? -Vem bryr sig?
Om vi ger honom den där slipper vi problem med tullen i Västindien.
Bromsa inte så mycket i kurvorna. Du tappar fart.
-Kritiserar du hur jag kör? -Jag trodde att jag hade lärt dig bättre.
Fan!
Så ska det se ut!
Kom igen.
-Där är de. -Kom igen.
-Kör! -Det gör jag!
De kommer undan!
Herregud, kolla där.
-Når de öppet hav är dagboken förlorad. -Jag har en idé. Håll i dig.
Jag känner en kille. Skynda dig!
-Är du säker på det här? -Han är skyldig mig en tjänst.
En vattenskoter? Ska du till strandklubben?
-De är skitsnabba. -Okej då. Sätt fart, vi tappar dem.
Hoppa på.
Kom igen.
Kör!
Ja!
Öka! Kom igen!
-De är farliga. Vad håller vi på med? -Kör bara.
Hallå!
Det är de.
-Hallå! -Vi kan inte köra ifrån dem.
Vi vill bara prata!
De vänder. Vad gör vi nu?
-Visa händerna. Vill du bli skjuten? -Okej.
Herregud.
Vad håller de på med? Vi röjer dem ur vägen. - Vad vill ni?
-Känner du honom? -Ja.
-Vem är han? -Han är smugglare. Flyttar last.
-För den som betalar bäst. -Exakt.
Okej.
Inga plötsliga rörelser.
Hej! Vi vill bara prata lite.
Vi är obeväpnade och hyser inget agg.
Vi hann inte samtala hemma hos mr Sunn.
Vi vill bara presentera en möjlighet att tjäna ännu mer pengar.
Du har 30 sekunder på dig.
Ni har en gammal bok, eller hur? En dagbok.
Jag antar att ni har skaffat fram den för en klients räkning.
Och jag antar att klienten är en mr Singh från Barbados.
Vet ni varför den store och mäktige Singh så gärna vill ha en gammal bok?
Det beror inte på själva bokens värde, utan vad boken leder till.
Och vad är det?
-Nåt värt mycket mer än vad han betalar. -Grabben har rätt.
Ni befinner er i en unik och potentiellt lönsam position.
Ni har i er ägo en avgörande pusselbit till ett mycket gammalt, värdefull gåta.
Men jag har också en bit.
Om vi lägger i hop de bitarna ökar värdet. Vi behöver varandra.
Vem är du?
Big John Routledge.
Routledge?
-Skattsökaren? Han som försvann? -Det är jag.
-Min son hittade Santo Domingo-korset. -Minns ni mig?
Vi vet en del om skatter.
Istället för att hota de två som kan göra er snuskigt rika
föreslår jag att vi samarbetar, så att alla vinner. Låter det bra?
Skjut grabben.
Vi tar med gamlingen till Singh. Han betalar mer än de kan.
Okej. Kom hit så snackar vi.
Okej. Vi snackar. Det är bra. Det här är bra.
Kör dit.
Okej, vi kommer.
-Lugnt och försiktigt. -Långsamt.
Ta det lugnt. Det är ett affärsförslag, det är allt.
-Vi kan samarbeta. -Gör fast.
Gör fast.
Det här blir bra för alla.
Nej!
Pappa! Nej!
Jag hade inget val.
De hade skjutit oss.
Hjälp mig.
John B!
Tänker du hjälpa mig?
Hej.
-Vad är det där för skylt? -Vräkningsbesked.
Utebliven betalning, antar jag.
Det kvittar.
Stället suger.
Härligt att vara tillbaka i Outer Banks…
Jag hade fått ett mejl när jag kom hem.
John B hittade Big John.
Han lever.
Allvarligt?
Ja. Han är i slottet.
Jäklar.
Han tror att vi är nära att hitta skatten som Singh pratade om.
Du.
Mina föräldrar ville inte släppa ut mig, men jag ville se hur du mådde.
Du behöver inte oroa dig för mig.
JJ, vad är det?
Är det nåt Pope sa?
Jag vet att han inte nojar över det som hände mellan oss.
Vi har kommit över det, men det är nåt som stör dig.
Det var konstigt, bara. Det som nästan hände på båten mellan oss.
Det var konstigt.
Ja…
Ja, det var…
Det var konstigt för mig med.
Men inte dåligt.
Nej.
Inte dåligt.
Vad håller vi på med?
Vi borde inte göra det här. Det är inte rätt.
-Okej. Om du säger det. -Det är inte rätt.
Det skulle ändå inte funka.
Som…
Se på dig. Du har nya kläder. Vad har jag?
Det här? Den här skiten?
Jag blir vräkt om tre veckor. Jag har inte ens några föräldrar just nu.
Varför skulle du bry dig? Varför bry dig? Jag är en nolla som…
JJ?
-Du bryr dig inte. -Jo, det gör jag.
Nej, du har föräldrar som bor på Figure Eight. Du…
-Det är inte mitt fel. -Det är din framtid.
Du har en.
Du behöver oss. Vi hjälper dig. Jag hjälper dig.
Det är precis det där!
Det är så lätt för dig att säga.
Vet du varför?
För att du är en kook.
Du är en kook, Kiara.
Ja, det är jag.
Jag var en riktig kook när jag bodde i en grotta med dig i en månad.
Insöp kook-livet.
Det är inte det jag menar. Gud!
Åk inte.
Vad i helvete?
JJ?
Tack.
Ni kan gå.
-Sluta! Fick du mig? -Pappa.
Pappa!
Kom, Sarah!
Det här är mitt straff, Rose.
Förlåt. Jag förväntar mig inte att du ska förstå.
Klart att jag förstår. Ward.
-Du är en bra människa. -Nej, det är jag inte.
Du är en bra människa.
Vad skulle vi göra med korset?
Det går att identifiera och spåra.
Trodde du inte att Spanien skulle leta efter det?
-Vi har ingen glädje av det. -Nej. Vi har redan guldet.
Det kanske kan hjälpa nån annan.
Jag kontaktar ett museum.
Rose.
Det blir en gåva från oss, från hela familjen.
Det blir en rejäl avskrivning.
-Inte för att det är därför vi gör det. -Så klart inte.
Ward.
Rafe, då?
Han lär inte gilla det.
Han får lov att förstå.
Jag tänker göra det här, som botgöring för allt vi ställt till.
Ja, de sa två dagar för överföringen.
Det är på gång, så oroa dig inte. Ja.
Jag är där uppe. Hur så?
Du ville prata om nåt. Vad är det?
Menar du allvar?
Jag var nyss hos dig. Vad har hänt sen dess? Vad pratar du om?
Pappa… Nej.
Korset är mitt och nu tar du det. Det är tack vare mitt arbete vi har det.
Försöker du må bättre genom att ge bort mina grejer?
-Och du sa inte ens nåt. -Jag berättar det nu.
Vi har gjort saker.
Herregud.
Saker vi måste sona för. Att ge bort korset är ett bra första steg.
Jag bara vet det.
-Om Sarah får höra att… -Sarah! Där har vi det!
Jag visste det.
Där har vi det!
Vill du sno fler grejer av mig för att imponera på Sarah?
Som skiter fullständigt i dig.
Wilmington i morgon kväll.
Skriv ner informationen.
Det här är för jävligt. Det är min grej.
Men du kan räkna med mig.
Okej, hör på.
Ett ögonblick. Wilmington…
I morgon kväll.
Vagn 750x. Uppfattat.
Vänta lite.
Hallå?
Okej. Från lastkajen till bangården.
Ja, jag fattar.
Ja, sir.
Fan!
Så där stod jag, längst uppe i en lyftkran på ett enormt lastfartyg, mitt på havet.
Vad hör jag då från under däck?
-Nej! -De skjuter på mig!
-Det är sant. -De sköt, mamma.
Då visste jag att vi aldrig skulle få med oss korset av båten, så…
-Jag släppte det i havet. -Va?
Det var det bästa jag kunde göra.
När jag hoppade av och simmade i väg såg jag mig om.
-Det drogs upp igen. -Av vem?
-Rafe. -Rafe?
Jag är glad att han fick det.
-Är du hög? -Det undrar jag med.
Korset ligger i alla fall inte på havets botten.
Det finns en chans att få tillbaka det.
Det hoppas jag inte. Jag har fått nog av er skattjakt.
Jag vill att folk får höra. Om Denmark Tanny.
Han fick tag i ett av världens värdefullaste objekt
och gav det till en kyrka frigivna slavar.
Det var deras.
Det är en fin berättelse.
Den förtjänar att berättas.
Tack så mycket för att du har hjälpt min son.
Vi hjälpte varandra. - Eller hur?
Ja.
Du får bo här uppe.
Jag flyttar ner, så det är ditt.
Om du behöver mig är det bara att knacka.
Det finns bara ett badrum, så vi får dela, men jag duschar snabbt.
Det här är mitt rum, och är nu ditt rum.
Mamma har lagt fram lite kläder.
Är det här mitt?
Ja. Det är lite litet, men utsikten är fin.
Jag har aldrig haft ett eget rum.
Nu har du det.
Okej. Jag finns där nere. Om du behöver mig kan du bara…
Ha det så bra.
Tack, Pope.
Kom igen, vi sticker.
Jag gick hem för att hämta kläder och en mobil och gissa vad?
Rafe är tillbaka.
Ja. Jag såg honom i huset.
Han såg mig nog inte, men korset är på väg.
-Det kommer till Wilmington i morgon. -Va?
-Vet Pope? -Jag tänkte berätta på slottet.
-Han får inte gå ut. -Okej.
Jag går hem till Pope och du går till slottet och berättar för John B.
Och JJ.
Ja. Jag måste ändå prata med honom. Mina föräldrar kommer att döda mig.
Det var som fan.
Kolla vem det är. Här kommer Country Club!
Läget, Rafe?
Jag vill bara snacka. Jag har fredliga avsikter.
Fredliga avsikter?
Jag blev anklagad för mord på grund av dig.
Det stämmer.
Det är lugnt. Jag kan lägga det bakom mig.
Ja…
Så vad vill du?
Min familj tänker ge bort nåt som tillhör mig. En antik artefakt.
-Varför skulle jag bry mig om det? -Den är värd väldigt mycket pengar.
Mycket.
Jag kan inte hindra dem. Inte utan att svika mitt ord. Så…
Jag vill att du stjäl den.
Av mig. Av min familj.
Det blir bara bättre och bättre. Du måste tro att jag är världens dummaste jävel.
Antingen försöker du sätta dit mig
eller så är du en idiot. Jag har en fråga, Rafe.
Hur tänker du hindra att jag behåller den?
Om du skulle jävlas med mig tänker jag leta rätt på dig.
Men jag undrar varför du ifrågasätter det.
Jag erbjuder dig ett jobb. Hög risk, hög belöning.
Så här är det:
När det värdefulla, oersättliga föremålet stjäls riktas misstankarna mot mig.
Jag kommer att ha ett vattentätt alibi, så då letar de efter den jag anlitade.
Men ingen kommer att misstänka dig.
Eller hur?
Du angav mig. Du tjallade.
Du är perfekt för det här jobbet.
Det är riskfritt.
Om du gör det här, utan att sabba det,
kommer du att tjäna en stor hög pengar.
Jag gillar pengar.
Jag har mina egna villkor: Jag vill ha hälften.
Hälften var, 50-50. Ingen jävla betalning.
-Okej? -Okej.
Och om vi gör det här…
…är det bäst att ingen ser dig prata med mig.
-Han betalar för mig. -Varsågod.
John B!
Hallå!
Hej, JJ.
-Är inte John B här? -Nej.
Läget?
Rafe.
-Vad menar du? -Han är tillbaka på ön.
Sarah såg honom.
Underbart.
Det är inte bara det.
Hon hörde honom säga att korset kommer till Wilmington i morgon.
Han försöker antagligen sälja det.
Härligt. Vet Pope?
Sarah berättar. Han är inlåst.
John B och hans pappa hämtade Twinkie.
De har åkt nånstans.
Självklart. Precis när vi behöver dem.
Vänta lite.
Vi vet var korset kommer att vara. Vi har en chans.
Vi kan ta det. Vi har inte förlorat än. Vi måste samla alla och tänka ut en plan.
-Vi åker till Wilmington. -Innan vi tänker ut en galen plan…
Kan vi prata?
Visst.
Ja, vi kan prata.
Nåt var nära att hända mellan oss på båten.
Jag vet att det skrämmer dig.
Jag blev också överrumplad.
Jag känner dig. Jag vet att du får panik när människor kommer nära. Jag fattar.
Jag klandrar dig inte.
Men säg aldrig att jag inte bryr mig om dig.
Och du kallade mig kook.
-Vänta lite. -Det var dåligt.
-Ja, det var dåligt. -Och onödigt.
-Det var lågt. -Du, Kie…
Du har rätt.
Jag fick spel.
Du vet hur jag är.
Jag…
Du…
Kan vi utlysa vapenvila?
Vi börjar om. Drar ett streck över det gamla.
Vapenvila?
Vapenvila.
Hur ska vi sno korset?
Jag vet inte.
Min pappa sa jämt att inget som är bra är lättfångat.
Och inget värt nåt är gratis.
Det handlar inte om vinsten.
-Kie! -Utan om vad man är redo att riskera.
Jag orkar inte!
Håll i!
Hur långt är du beredd att gå
för din skatt?
Enligt dagboken fanns en överlevare från San Jose. En präst.
Kapten Limbrey trodde att det gav dålig karma att döda en präst,
så han låste in honom i lastutrymmet.
"Jag fick sköta prästens svampfeber.
I sin yrsel bad han mig lämna ett brev och ett inhemskt stenobjekt till kyrkan."
Ett inhemskt stenobjekt!
Det var därför Singh ville ha dagboken. Han menar gudabilden.
Herregud. "Kaptenen vägrade lämna sakerna.
När gudsmannen dog begravdes han med dem."
De var i Charleston. Det fanns bara en katolsk kyrka där då.
Jag slår vad om att han begravdes där, med den saknade delen av gudabilden.
Om vi sätter ihop halvorna och översätter texten…
Skojar du?
Här är det! Charleston leder till Eldorado!
Jag har fått nog.
John!
Vänta lite. Stanna.
-John B? -Du dödade dem.
-Jag hade inget val. -Du drog vapen först!
De hade fört oss till Singh och gjort samma sak! Han tänkte skjuta dig.
Jag kunde inte låta det hända.
Det är inte så kul som det verkar.
Du!
Jag kunde inte förlora dig igen. Det kunde jag inte.
Men du får gärna klandra mig för det.
Jag är skyldig. Den bördan kan jag bära för evigt.
Men gjort är gjort.
Vi har saker att göra.
Men inget betyder nånting om du inte är med.
Så du kan fortsätta längs den där vägen och åka hem.
Eller följ med till Charleston på en jakt som pågått i 500 år.
Vad säger du?
-Vi åker. -Så ska det låta.
Undertexter: Rosanna Lithgow