Čtyři dospívající z Kildare, kteří před šesti týdny zmizeli,
jsou nyní živí a zdraví zpět v bezpečí na ostrově Kildare.
A nyní aktuální informace z úřadu šerifa.
Jo, po šesti týdnech se čtyři pohřešovaní mladí
z okresu Kildare vrátili a shledali se se svými rodinami.
Stále nemáme podrobnosti o jejich cestě,
ale určitě mají co vyprávět.
Také máme informace, že otec jednoho z mladíků,
John Routledge, který byl rok považován za mrtvého,
se také v pořádku vrátil.
Zázraky se dějí.
Teď se jen snažíme, aby se děti znovu začlenily do školy a do rodiny.
Hodně si toho zažily.
Mladí byli v Karibiku s další místní dívkou, Sarah Cameronovou,
dcerou zdiskreditovaného realitního magnáta
Warda Camerona, který se před dvěma měsíci přiznal
k vraždě šerifa Peterkinové.
Všichni mladí jsou zpět v bezpečí na ostrově Kildare
a John Routledge vstal z mrtvých.
V nic lepšího jsme doufat nemohli.
Když jsem přišla do Tannyhill, Rafe mluvil s Wardem
a pořád opakoval: „To je moje věc.“
- Určitě mluvil o kříži. - Rozhodně.
A dneska v osm večer bude ve Wilmingtonu.
Kříž pak vezou vlakem do Raleigh, ale teď ho můžeme získat zpět.
- Máte ještě něco? - Sarah má číslo zásilky.
- Dobře, od toho se odpíchnem. - Jo.
Určitě to tam už zahrazují.
- Měli bychom jít. - Sarah, ozval se ti John B?
Ne. Asi je někde s tátou.
- Problém je, že mají Twinkie. - Nemáme čím jet.
- Poprosím Heywarda o dodávku. - Cože?
- To určitě půjde skvěle. - Jo, ale jinou možnost nemáme.
Rozhodně ne.
Je to poslední šance, jak ten kříž získat.
Ale, opravdu?
- Můžu jen zajet na pevninu… - No potěš.
Tati, prosím! No tak!
Jde o naše historické dědictví, o naši rodinu.
Tohle jsme my.
Chceš vědět, jací jsme my? Děláme, co jsme se domluvili.
Plníme sliby. Překonáváme očekávání.
Kdysi jsi to chápal.
Pořád to chápu! Opravdu, ale tati, prosím.
Je to poslední šance. A už po tobě nebudu nic chtít,
a přísahám, že s tím končím.
Prosím, nech mě to udělat. Mami.
- Ty jsi pro? - Železo se kuje, dokud je žhavý.
Slez z mého pultu!
Vím, že to teď tak nevypadá, ale prosím. Udělám cokoli. Budu makat na tři směny.
Už nikdy odtud neodejdu.
Prosím, pusť mě s autem do Wilmingtonu.
Vypadni odtud.
Než mi tvoje máma promluví do duše, ale náklaďák si vzít nemůžeš.
- Potřebujeme odvoz. - To není můj problém.
Musím doručit zásilky. Někdo tu musí platit účty.
Chápeš? Jen pro případ, že nevyděláš balík.
Dobře. Moc ti děkuju. Slibuju, že tě nezklamu.
- Díky, tati. - Neporušuj žádné zákony.
- Ať se nezaplete do průšvihu! - Pokusím se.
Tak jsme tu. Míříme na jackpot.
Na té sošce je napsáno, jak se dostat do Eldoráda.
Deník nás zavede k druhé půlce, proto po něm Singh tak prahne.
Ale teď máme náskok.
Když obě půlky složíme a rozluštíme,
jdem za tebou, horo zlata!
- Pojďme najít ten kostel. - Hora zlata, jo?
Hledáme 17 Society Street.
Měl by to být starý kostel se hřbitovem.
- Říkals 17? - Katolický kostel…
- 17 Society Street. - Sedmnáct.
To ne.
To nemůže být ono.
Tolikrát jsme měli pravdu. Jak bychom se teď mohli mýlit, co?
Nepotřebuju, abys dělal chytráka.
Tohle nedává smysl.
Má tu být kostel a hřbitov, ne thajská restaurace.
Možná špatné číslo. To nemůže být ono.
Hej, ty průzkumníku?
Podívej se.
Stál tu do Velkého zemětřesení v roce 1886.
Charlestonské muzeum?
Zatraceně! Ty jsi k něčemu dobrý, synku.
Charlestonské muzeum, co?
Plán B.
Já tě poslouchám, jen je to pro mě těžké.
Potřebuju, abys mi to znovu zopakovala.
Ten kříž ze Santa Dominga, co jsme našli. Mysleli jsme, že je pryč.
Právě jsme zjistili, že večer bude ve Wilmingtonu.
- Dobrá. A ten kříž je Popeovo… - Popeovo rodinné dědictví.
- Fajn. - Neocenitelný historický artefakt.
Neocenitelný. A našli jste ho vy?
Ano. A pak nám ho Ward a Rafem ukradli.
- Počkej, víš, jak bláznivě to zní? - Zlato.
- Ward je mrtvý. - Není.
- To jsme řešili už milionkrát. - Není snadné to všechno pobrat.
- Ten chlap měl pohřeb. - Vím, jak to zní, ale je živý.
Radši bych, kdyby nebyl, ale je. Proč bych lhala?
Žije.
- JJi? - Jo?
Pomůžeš mi?
- Ward žije a je v Karibiku. - Ano.
Žije ze zlata, které nám ukradl, a ten kříž teď převáží do Wilmingtonu.
Jdi do háje.
Jo, co já vím? Jen jsem ho viděl na vlastní oči.
- Kiara taky, ale to je fuk. - Jsem skeptický.
Jsem skeptický, JJi. Ve smyslu „jsou to jenom kecy“.
Myslím, že tě svedli na scestí, Kiaro. A ty, JJi…
Ne, řekneme si to na rovinu. Něco ti povím.
Musíš pochopit, že tomu rozumím.
- Jasně že jo. - Slyšíš mě? Rozumím tomu.
Jsi fajn, určitě je s tebou sranda bejt,
chodit za školu, jet na prázdniny, protože jsem bejval jako ty.
Měl jsem pocit, že na ničem nezáleží, vymýšlel jsem si šílený historky
a ti bohatí pitomci jim věřili.
Ale pak jsem se naučil tvrdě makat a zjistil, na čem opravdu záleží.
Záleží mi jenom na mý dceři.
Na ničem jiným.
A vím to, že na tom byla mnohem líp, než potkala tebe a tvý přátele.
- Tati, nebyla jsem na tom líp! - Ale byla.
Byla jsem nešťastná.
- Nešťastná? Ne. - Uklidni se. Vyslechni je.
Ne, tenhle plebs zničil mý holce život.
Nemyslel jsem to zle, pane Carrero.
- Hezký den. - Jo.
Máte to tu hezký.
- Co to děláš? - Co dělám? Chráním svou dceru.
- Můžeme… - Počkej.
Všichni říkají, že je lhář a zloděj.
- Jako jeho otec. - To neříkej. Jeho do toho netahej.
Nemám ho sem tahat?
Není jako jeho táta.
- Vůbec není jako on. Ty ho neznáš. - Neznám?
- Jsou úplně jiní. - Znám tebe. Kam jdeš? Kiaro.
Já poslouchala vás, poslouchejte vy mě.
Tohle není fér. Ne, já vás poslouchala. Měli jste mě poslouchat taky.
Prosím, počkej. Počkej chvilku, prosím.
Slíbila jsem si, že pokud se vrátíš, budu se snažit být jiná, a snažím se.
Dobře, ale musím jít.
Vezmi si tohle.
Vzadu je kreditka.
Pokud budeš mít problém, budeš potřebovat pomoc, zavolej mi.
Zavolám.
Zavolám, mami.
Mám tě ráda, mami. Musím jít. Vrátím se.
- Mám tě ráda. Buď opatrná. - Vrátím se.
JJi.
Omlouvám se.
JJi, počkej.
- Táta je fakt hrozný. - Když to říkáš.
Vím, co si o mně myslí.
O mně si to myslí taky.
Můžeme?
Jo.
CHARLESTONSKÉ MUZEUM
Tak jo.
Prostě dělej, co já, ano?
Uprav se trochu.
Dobrý den, pane. Rád bych si promluvil s vaším správcem sbírek.
Doktor Pierce je až do června v terénu.
Mohu vám pomoci?
V to doufám.
Jsem doktor Marion z USC. Dělám hlavně paleogenetiku.
Zajímalo by mě pár věcí z vaší sbírky.
Konkrétně kusy získané z kostela Nejsvětější Trojice
kolem roku 1880.
Můžete podat písemnou žádost o přístup do archivu.
Doufal jsem, že se budu moct podívat dneska.
Mám s sebou studenta.
Dolů nikoho nepouštějí od doby, co se tam vetřel ten egyptolog
a našel v naší faraonské sbírce padělky.
To si pamatuju.
Musíte dodržet proceduru.
Kde máte archivy? Jsou tady na místě?
Ne, v muzejním skladu v centru na Broad Street
u The Battery.
Vzal bych vás tam, ale nedají mi kartu.
Jsem tu moc malý pán.
Na to musíte být ředitel jako tady paní Flanneryová.
- Dobrý den. - Dobré odpoledne.
Tak kartu, jo?
Rozumím.
Dobrá. Děkuju za informace.
Velmi jste mi pomohl.
Hezký den.
Upřímně, nejhorší bude ochranka.
Většina chlapů bude na nádraží.
Tak si musíme najít místo dál na trati, které budeme hlídat,
třeba přejezd.
Necháváte se unýst, jako vždycky.
Nemáme ten kříž jak převézt.
Co jste si mysleli? Na JJově motorce?
- Za to já nemůžu. - Lidi. Tak jo.
Tak další možnosti.
Zrovna jsem surfoval v Soup Bowl. Ty vole.
- Panebože. - Co panebože?
To je Topper?
Proč musí být všude?
Paráda.
- Hej, JJi. - Co je?
- Topper by ten kříž uměl převézt. - Pope má pravdu. Má na to vybavení.
- Ne. - Jo.
- Ne. Ani náhodou. - Jo No tak.
Sarah, ty ho už tak máš v kapse. Co kdybys to udělala pro tým?
Co by řekl John B?
Myslím, že to pochopí.
Vezmi v úvahu okolnosti. Jde o poklad.
Johna B zpracujeme.
Jen si s ním pokecej.
Tohle je tvůj velký plán?
- Okrást starou paní? - Okrást ne.
Dbej na vyjadřování, jo?
Dočasně získat pro ni bezcenný předmět, který je pro nás zásadní.
Tady ji máme.
Hra začíná, synku.
Ne. Co to děláš?
Víš, kde jsme?
Jsme v cílové rovince. Vrchol máme na dosah.
Maličkost jako ozbrojená loupež nás nesmí zastavit.
- Já tě naučil krást. - Vážně to chceš vytahovat?
- Hodilo se to, když jsem tu nebyl, ne? - Vzpamatuj se.
Tohle je další lekce. Další malý krůček.
Ptáče, musíš to hodit za hlavu.
Trochu se uvolni.
Bylo to my, nebo oni.
Co jsem měl dělat?
A teď tu máme další věc, kterou je potřeba udělat.
- Radši to udělej ty. - Chceš, abych tam šel já?
- Já na ni mám mířit zbraň? - Jo.
Ujišťuju tě, že v Orinoku přijdou ještě těžší věci.
Hele.
- Vidíš? Je prázdný. - Jo. Chápu.
Už mi věříš? Teď chci vědět, že můžu věřit já tobě.
Ano?
Nechtěj po ní konkrétně tu kartu.
Jasný? Vezmi jí kabelku. Nesmí vědět, po čem jdeme.
Odjíždí. Tohle je naše jediná šance.
Hra začíná, synku.
Seber jí tu tašku.
To je ono.
- Paní. - Proboha.
- Tys mě ale polekal. - Jo, omlouvám se.
Můžu ti nějak pomoct?
Dělej.
- Víte, chtěl jsem vědět… - Co, synku?
Co to děláš?
Potřebuju jenom vaši tašku, prosím.
Já ti svoji tašku nedám, synku.
Přinesu vám ji celou zpátky. Můžete mi ji prosím dát?
Ty jsi ta nejžalostnější parodie na zloděje,
co jsem kdy viděla.
Co je s tebou? Ví tvoje máma, kde jsi?
Měl by ses stydět.
Jesse James z tebe nebude, co?
Pojď.
Dostaneme se do archivu postaru.
Pořád nemůžu uvěřit, že jsi tady. Viděl jsem zprávy. Psal jsem ti.
Ani jsem nevěděl, jestli žiješ, Sarah.
Jak se máš?
Jsi v pohodě?
Víš, Tope , mám to teď trochu náročný.
Jo?
Jak náročný?
Hledali jsme
jednu Popeovu rodinnou památku.
Proto jsme byli pryč.
Nakonec jsme o ni přišli.
A nečekaně máme dneska večer šanci ji získat zpět.
Ve Wilmingtonu.
- Dobře. - Je to šílený.
Dobře, jak ti můžu pomoct?
- Ne, to po tobě nemůžu chtít. - Ne, vážně.
Mám pocit, že když tě o to požádám… To, jaký jsi člověk…
- Jak myslíš, jaký jsem člověk? - Ne, tak jsem to nemyslela.
Chtěla jsem říct, že jsi takový dobrák.
Pomáháš lidem, a když tě teď požádám…
Sarah, takový prostě jsem.
Tak mě vychovali.
A pamatuješ, jak jsem řekl, že pro tebe udělám cokoliv?
Pamatuješ?
Jo.
Myslel jsem to tak.
Na rozdíl od lidí, kteří řeknou cokoli,
abys udělala, co chtějí.
Nejsem takový, jasný? Když něco řeknu, platí to.
Potřebuju dodávku.
Tátovu dodávku?
Panebože. Za to by mě vážně zabil.
- Je na ní závislej. - My taky. Super závislí.
Dobře se o ni postaráme.
Děláš mi to těžký. Vím, že jsem řekl cokoli, ale…
Moc se za všechno omlouvám.
Úplně tě chápu. Nemáš důvod nám pomáhat.
Vlastně spíš naopak.
Proč tuším, že toho budu litovat?
Už víš, jak se tam dostat bez karty?
Zatím nemám plán.
Počkáme do noci. Čím míň lidí, tím líp.
Počkám na půlnoc a pak se dám do vloupačky.
Dáš si?
Ne, díky.
Hodnej kluk.
Víš ale, co je pravda? Přes všechny ty chyby
je fajn být zase spolu.
Jo, to je.
Rozhodně.
Na třech hodinách.
Asi jsem si na té tiché aukci koupil závodního koně.
Myslím, že mě dostali.
Já myslela, že to měl být ranč.
Však víš, jsem v představenstvu.
To má svý privilegia.
To je ono. Tohle je naše šance.
Panebože. Vážně?
Jdeme.
Bože, sem se může chodit?
- Máš krásný šaty. - Díky.
Brzo o ně zakopnu.
V libovolné chvíli je vystaveno jen asi 5 % sbírky.
Zbytek je tady.
Vážně? Můžeme tam?
Dobrý postřeh.
Je tu asi tak 1 000 vlaků.
Víme, že je to vagón 750X na koleji do Raleigh.
Jo, teď už ho jen musíme najít.
Mám pro vás novinku.
Odtud se s obřím křížem nepozorovaně nedostaneme.
Nebudeme muset. Můžeme ho štípnout někde dál.
Když zjistíme, jak zastavit vlak.
Jasně.
- To nechte na mně. - Jak to uděláš?
Mám strejdu v New Bern.
Když se opil, hodil na koleje starý řetěz, jen tak, aby se pobavil.
A ten jedinej řetěz
zastavil veškerou dopravu na celým pobřeží Karolíny.
- Řetěz? - Má pravdu.
Ve všech kolejích je nízkonapěťový proud.
Řetězem zkratujete okruh.
Bude to vypadat jako další vlak. Přejezdy se uzavřou.
- Má to solidní vědecký základ. - Jo, já znám svoji vědu.
Ale nemáme řetěz.
Ne, ale Topperův táta určitě má v autě startovací kabely.
- To by fungovalo? - Jo.
Tak co? Jdeme do toho?
Tak jo. Vy počkejte tady.
S Popem půjdeme hledat. Dáme vám signál.
- My vážně máme plán? - Asi jo.
- Úctyhodný. - Ať to nezakřikneme. Jdeme!
Mě nikdy nikdo neposlouchá.
- Zkus si to. - To mi nesedne.
- Mám ramena. - To ano. Nádherná ramena.
- Ne, tohle se k sobě hodí. - Skvěle.
Hej! Hele. Nahoře.
ARCHEOLOGICKÝ SKLAD
Ty jsi potížistka!
Podívej se kolem.
Tohle je zlatý důl.
Koukej se všude. Hledej cokoli s tím kostelem.
Cokoli z konce 19. století. Biotopy, biodiverzita, starožitnosti.
Zajímavé věci, ale nic, co hledáme.
Dlaždice, plůtky na trávník.
Železniční pražce. Co tu máme? Uniforma, kabáty, knoflíky?
Meče, pochvy.
Nějaký porcelán, stříbrné talíře.
Keramika.
Náboženské.
NEJSVĚTĚJŠÍ TROJICE NEURČENO
Johne B. Hej.
Nejsvětější trojice.
- To je ono, kámo. - To není možný.
Tak jo.
Podívej, synku.
Mateřská žíla.
To může být ono, Ptáče. Pět set let příprav.
Je to tady.
Je to tahle kolej.
Nezapomeň, je to vagón 750x.
Tak jo. Dva, nula, čtyři, pět.
Dva, nula, jedna, sedm.
Co jim tak trvá?
Bude to dobrý.
Sedm, dva, šest.
Počkej.
750x. Jo!
To je náš vagón!
- Běž to říct ostatním. - Buď opatrný.
- Dělej. - Hej.
Hej.
To je ono. Můžeme.
- Co se děje? - Slyšíte to?
- Vlak se rozjel. - Sakra.
Cleo, naskoč. Rychle!
- Sarah. - Máš startovací kabely?
- Namočili jste mě do zločinu. - Není to zločin.
Tohle mi vážně dost vadí.
- Fajn. - Na co kabely?
Nechceš jet, nemusíš. Auto si bereme.
- Auto? - Jo.
Nikomu z vás nevadí, že skončíte ve federálním vězení?
Pro Popea to udělám, když bude třeba.
No tak.
Tohle jsem vážně chtěl.
- Hej, tati. Nech toho! - To je všechno. Je konec.
- Hej. To nic. Jen klid. - Tahle je poslední!
To nic, tati. Uklidni se.
Proč bych měl? To je poslední krabice z toho kostela.
Je konec.
Stejně to byl výstřel naslepo.
Do háje.
Zažil jsem tolik zklamání, chápeš?
- Vždycky jen o fous. - Tati, jednu jsme přehlídli.
Tati, jednu krabici jsme vynechali.
Co je tohle?
- Co? - Nějaký kámen?
- Hele. - Co je na popisku?
„Nejsvětější Trojice, různé.“
Tati?
Tohle…
Tohle je Kalinago.
Zmizelý domorodý kmen.
Tati?
To může být ono, Johne B.
Hele, ty kameny mají stejnou barvu.
Do prdele.
Zkusím je přiložit.
Koukej.
Ty vole, tati!
Tati.
Podívej. Tohle je kočičí had.
Tudy má asi svítit světlo.
Ty moje Ptáčátko.
Co to sakra je?
Podívej se na to, synku. Koukej se.
Dokázali jsme to.
Spolu.
Přesně jak jsem říkal. Vidíš to? Našel jsi to, synku.
Dokázali jsme to. To je můj kluk.
Hej!
Co?
Jen abys věděla,
normálně nejsem takový blázen.
Jenom chci získat ten kříž zpátky. Moc to pro mě znamená.
Musím to udělat.
- Stojí to za to. - Radši budu, až to skončí.
- Snad jsme dost daleko. - Tak jo.
- Dobrý? - Jo, v pohodě.
Bože. Už ho slyším, jak jede.
- Tak ho usmažíme. - Dobře.
Tak jo. Teď musíš jenom…
- Udělat, co umíš. - …změnit proud.
- Jdu na to. - Ať tě to nešlehne.
To nemůžu slíbit. Tři, dva, jedna.
A červená.
Okamžik pravdy.
Dělej, no tak.
Tak to dělal. Přesně tak to strejda…
A pak blikla červená. Bože.
Mysli. Co kdybych zablokoval trať? To bych mohl. Srazit strom.
Hej. Vlak se dotýká obou kolejí.
No tak.
Prosím, záložní plán nemáme.
- Jo! - To je ono!
- Jsi génius. To jsem chtěl. - Věda. Ne, to ty.
A teď počkáme.
Musí to fungovat.
Vlak zastavuje. Zastavujeme. Dokázali to.
- Sakra. - Pojď.
- Zpomaluje. - Jsme dobří.
Volám dispečink.
Na bloku 247 svítí návěstidla červeně, Opakuji, přímo na bloku 247. Čekám.
Přijdete to zkontrolovat?
To je ono, synku. Už se blížíme.
- Máme horkou stopu. - Jo. Skvělý pocit.
- To máš pravdu. Je to skvělý pocit. - Počkej.
Tati.
Tati, kde je auto? Tati.
- Někdo ho musel ukrást. - Proč by někdo kradl Twinkie?
Nic víc nemám.
- Co je? - Sakra. Vypadá to, že nás Carla našla.
- Skvělý. Limbrey ukradla Twinkie. - Pojď. Vím, kde bydlí.
- Do hajzlu. - Skoro jsem si zlomil ruku.
- Umíš to odemknout? - Jasně.
To tu vážně potřebujeme. Kie. Zpátky.
- Sakra. - Tohle nebylo v plánu.
- Už to budeš mít? - Skoro.
- Hej! - Sakra.
- Stůjte! - Sakra.
Co tady děláte?
Pardon. Není to, jak to vypadá.
Vypadáme jako normální zloději, ale tak to není.
Co se tu děje?
- To netuším. - Co je sakra tohle?
Vidíš to?
Co tady děláte? Je to nebezpečné.
Jen chceme dostat do dalšího města. Utíkáme z domova. Nic víc.
Tomu nevěřím, sorry. Volám posily.
Pane, prosím. Vidím, že jste ženatý. Prosím.
Milujeme se. O nic víc nám nejde.
Chceme se vzít a tady nám to nedovolí.
Rozepni to.
Co se děje?
Tohle je moje snoubenka.
- Prosím. - Naši rodiče nám nedovolí být spolu…
Pane, tady se vzít nemůžeme, ale já ji moc miluju.
Když nás vezmete do dalšího města,
najdeme kněze, který nás oddá.
Chceme začít společný život.
- Hoď to do kufru. - Dobře.
Prosím.
Naskakovat na vlak je nelegální. Ale…
Nemůžu zabránit tomu, co nevidím.
Tak prostě běžte.
Děkuji, pane. Jak se jmenujete?
Jimmy.
Tak pojmenujeme naše první dítě.
Za to, co jste pro nás udělal. Moc děkujeme.
Tak jo. Běžte.
- Díky. - Už vás nechci vidět.
Tady máme hotovo.
Nějaký kretén dal na koleje startovací kabely.
A je to.
Měli dost času, ne?
Mám to.
Zvládla jsi to! Tak jo.
Otevřu to.
Tak jo. Musí tady někde být.
Začneme hledat.
Pomoz mi.
Kde sakra teď jsme? Tohle je směšný.
Tady.
- Jak to vypadá? - Pořád hledáme.
Takhle je to dobrý.
- Vidíte ho? - Hej.
- Co? - Tady stojí „Cameron“.
- Není to ono? - Cameron Development.
To je ono. Tohle je ten kříž. To je ono!
Hej, co tady děláme?
- Dáme tohle do tvýho auta. - Poškrábete ho.
Když to uděláme, budeš mít na tisíc laků.
- Tahle věc? - Prostě nám pomoz.
Táhnu.
- Dobře. - Pomoz mi!
- Pomoz mi s těmi dveřmi. - Musíte zatlačit.
- Táta mě zabije. - Nasměruj to.
- Sakra. - To není dobrý.
- Rychle! - Rychle, makáme!
Co je to tady? Zaseklo se to, vraťte se.
- Nezničte ten kříž! - Nezničte to auto!
Můžeme vyrazit.
- Rozjíždí se. - Musíme pro ně.
A je po plánu. Musíme jim pomoct.
Pojď.
Sakra. Tak jo.
Hele, upadlo ti…
Proč tohle máš?
Když mě někdo viní z krádeže, tak ať z toho něco mám.
- Jenom jim dodáváš střelivo. - Střelivo pro co, Kie?
Už teď jsou proti mě, tak co?
- Dáváš jim důvod. - Koho to zajímá, Kie?
Na tohle nemáme čas. Nastup si.
Jakým směrem teď?
Dispečinku, počkejte. Máme tu právě probíhající loupež.
Přestaňte!
Hej, nechte toho!
- Musíme jít. - Zůstaňte stát!
Pojďte.
- Poldové! - Šlápni na to, Žvejku!
Jeď!
Jak takhle můžeš žít, Sarah? Jsi z dobré rodiny.
Prostě jeď!
Hej, stůjte!
Vzali něco z vlaku. Policie jede za nimi.
Nastup si, Kie.
To je Top.
A tohle je kříž. Nastup si!
- Někdo je za námi. - To je JJ a Kie.
- Jayi! - Já vím.
Co ten kluk sakra dělá?
Co to dělá?
Já nevím.
- Co to děláš? - Tope. Jeď rovně.
- Buďte opatrní. - Toppere, drž to rovně.
Snažím se.
- Připrav se na skok. - Cože?
Co?
- Přeskočilo ti? - Nejspíš jo. Připrav se!
Pojď. Chytím tě. Dělej.
Kie, co to děláš?
Pěkně v klidu. Opatrně.
Do pr…
Cože?
- Dobrý? - Dobrý?
- Jo. - Jsi v pohodě?
Zvládla to?
Co bude dělat?
Nevím. Myslím, že to neví ani on.
Chce se nechat zabít.
Možná se jen snaží zbavit těch poldů.
Teď si zatancujem.
A je to tady.
Kruci!
- Dokázal to! Jdou po něm. - Sakra.
Bože.
- Toppere, zastav. - Ne, nezastavím, Sarah.
- Hej! Zastav to auto. - Zastav!
- Musíme pro JJe. - No tak!
- Nepůjdu kvůli vám do vězení. - Zastav. Prosím.
Dobře. Sakra! Fajn!
- Otoč se! - Otoč se!
- Já do vězení nepůjdu. - Toppere, podívej se na mě.
Oni ho zatknou. Nemůžeme ho tu nechat.
Sakra.
- Jeď rychleji. Musíš přidat. - Snažím se.
- Jedem! - Přidej!
- Teď riskuju celej svůj život! - Klapne to.
- Doleva! - Ne…
- Ano! Dělej, Toppere! - Padám odtud.
Vážně, co sakra dělá?
- Zahni doprava. - Tak jo.
To není možný, je na nadjezdu.
Do prdele!
- Pope, běž! - Jdeme!
JJi.
JJi!
JJi? Kde je?
- Do prdele! - Ne.
JJi!
- Ty vole! - V pořádku?
Jo, asi jo.
Kde je?
- Možná je na mostě. - Ne.
Pane, jste v pořádku?
- Jo, jen krk. - Nehýbejte s ním. Nehýbejte se.
Kéž bych mohl říct, že to bylo naschvál,
ale byla to ta největší husťárna, kterou jsem v životě udělal.
Ty žiješ!
- Vole! - Jo, taky jsem překvapenej.
To bylo hustý.
Byla to jízda, kámo. Proboha.
Mysleli jsme, že tentokrát je po tobě.
- Volali jste sanitku? - Jo.
Posily jsou na cestě. Jen klid.
Tohle je milý, ale musíme jet.
Jo, jedem.
Už to nikdy nedělej.
- Hej! Děcka, nehýbejte se. - Běž!
Stůjte! Řekl jsem, stůjte!
Potřebujeme posily.
- Pět děcek v Dodge Ram. - Jeď!
Míří na jih. Sakra!
Za to, že mi Limbrey pomohla tě najít, jsem jí slíbil ten její rubáš.
Ten kus látky, který léčí každou nemoc a má být v tom kříži.
- Ten myslíš? - Jo, to je on.
Nebyl tam. Dívala se. Tak jsem ji přesvědčil, že mám stopu.
A máš k tomu magickýmu svršku stopu?
Momentálně nemám žádné.
Nemám nic kouzelnýho, co by vyléčilo každou nemoc.
A mimochodem, ten její rubáš, to je potvrzený hoax.
To jsem mohl tušit. Máš nějaký plán?
Vždycky mám plán.
Musíme se vylízat z kaše, synku.
- Nechápu. - Na to přijdeš.
- Přidej se, jestli chceš. - Kdybych tušil, co to znamená.
Ahoj.
Máš moje auto, ne?
Jo, sledovala jsem tě. Nejdřív tvůj člun, pak telefon.
Potřebovala jsem tě upoutat.
Jen se ptám. Přišel jsem samozřejmě za tebou.
Skutečně?
Naprosto skutečně.
Ale nejdřív koukni na něj.
Zdravím. Jak se máte?
Našel jsi svého syna.
A tys našel svého otce.
Jaké štěstí.
To pouto,
tak vzácné,
tak pomíjivé.
Pojďte dál, prosím.
Ukaž, pomůžu ti.
- Slyšels ji. - To nezvládneme na verandě?
- No tak, jen klid. - Jen klid?
Je to dobrý.
Když Španělé šli po proudu
a dostali se z horních přítoků, byli napadeni.
Kalinagští bojovníci drancovali loď.
Kněz se velmi bál, že bude rubáš ukraden, pokud domorodci získají kříž,
takže ho z kříže vyndal. Chápeš?
Proto tam nebyl, když ses do něj dívala. Ano?
A ten kněz
si ten rubáš nechal.
Utekl. Ukryl se.
Nakonec…
Táta chce říct, že ten kněz skončil na Royal Merchant,
protože jako jediný přežil požár San Jose.
Přesně tak.
A to víme z Denmarkova deníku, který našel tady můj syn.
S malou pomocí.
Jablko nepadá daleko od stromu. Ten kněz později
dostal úplavici
a zemřel.
Byl pohřben tady v Charlestonu.
Pokud měl ten rubáš, proč se ho prostě
nedotkl a neuzdravil se?
To je velmi rozumná otázka. Přemýšlel jsem nad tím samým, ale…
- To je součást příběhu. - Jo, pokračuj, prosím.
Protože byl tak zbožný,
že se tolik těšil
na setkání se svým nebeským Otcem.
Našli jsme jeho pozůstatky v muzeu v Charlestonu.
A ano…
máme ho.
Máme ten rubáš.
Chtěli jsme ti ho právě doručit,
když jsi nám nechala
svou pozvánku.
Zabalil jsem ho, jak nejlíp to šlo s tím, co jsme měli.
Tohle je
ten rubáš, přímo tady.
Ve svých rukou držíš tisíce let.
To je ono. Teď spatříš magický předmět..
Cítíš to?
Měl jsem kusí kůži. Podívej.
Jo. Panejo.
To je ono.
Cítíš tu sílu?
Já to zvednu. Nebo ji tam nechám, jo.
Nepotřebuji pomoc.
Jsem uzdravená.
Aleluja.
No tedy, drahá. To je něco.
Prošla se. Fungovalo to.
Co se to tam sakra dělo?
Pokud chceš, aby se stal zázrak, musíš na něj věřit.
Zázrak bude, když nastartuješ.
Musíš věřit, synku. Já věřil.
Eldorádo, už jdeme!
- Sakra, rozhodně to ohlásili. - Otoč se!
- Tady to otoč. - Nesahej na řidiče.
- Toppere, otoč se. - Nech toho! Říkal, ať na něj nesaháš.
- Je to zodpovědnost. - Tak přidej.
To přitáhne pozornost.
Na to je už trochu pozdě.
Vy lidi jste děsní. To se kvůli všemu hádáte?
- Lidi, klid. Sešlápni to, kámo! - Ano!
Trochu zrychlit můžeš. Jedeš stovkou!
- Fajn. Do prdele s tím. A je to. - Jeď rychleji.
No vidíš. Tak se mi to líbí.
Stůj.
- Stůj! Kříž spadl! - Sakra.
- Výborně. - Chtěli jste, ať jedu rychleji.
- Co to sakra je? - Do prdele.
Byla to návnada.
Zasraná návnada.
Samozřejmě. Samozřejmě jsme ukradli návnadu.
Pope, je mi to moc líto.
Slyšíte to? Nemůžu tu zůstat. Můj děda je soudce.
Uklidni se, kámo.
Kluka v žabkách nebudou považovat za lupiče.
Jo, když ta bedna leží vedle mýho auta.
Pope, musíme jít.
- Tak jdete? - Pope, musíme jít.
Pope.
Pope, musíme jít.
Najdeme ho později.
- Pope, musíme jít. - Najdeme ho. No tak.
Tak pojď.
Vypadá, jako bys ho vzal papežovi ze sejfu.
Nemyslíš, že bude takhle cennější?
Tohle je jak z nějakýho kostela.
Takhle ho změníme na nevystopovatelný peníze.
Nevystopovatelný?
Prý se v noci děly šílený věci.
Fakt?
- Víš, jak jsme tam dali falešný kříž? - Jo.
Ukradli ho.
- To museli bejt plebsáci, ne? - Nepochybně.
Zaplatil bych polovinu hodnoty tohohle, kdybych je mohl vidět,
když tu bednu otevřeli.
To se vsadím.
Víš, jaká je teplota tání zlata, golfisto?
1 948 stupňů.
To by roztavilo nás oba.
Budu upřímnej, kámo. Nevím, jestli to v sobě mám.
Já ano.
Jo, já to věděl.
Je to tvoje, golfisto.
A je to.
Skončíme v pekle. To je jistý.
Překlad titulků: Veronika Kubíčková