De fyra tonåringar som försvann för nära sex veckor sen
lever och är välbehållna hemma på Kildare-ön.
Över till polisen.
Efter sex veckor har de fyra saknade tonåringarna från Kildare
återförenats med sina familjer.
Vi vet inte exakt vad som hänt, men de har säkert mycket intressant att berätta.
Dessutom har pappan till en av tonåringarna, John B. Routledge,
som förmodats död i ett år, dykt upp vid liv. Undrens tid är inte förbi.
Just nu vill vi bara att ungdomarna får det bra i skolan och hos sina familjer.
De har gått igenom mycket.
Tonåringarna var i Karibien med en annan tonåring, Sarah Cameron,
dottern till vanärade fastighetsmagnaten Ward Cameron,
som erkände mordet på sheriff Peterkin för två månader sen.
Alla tonåringar mår bra och är hemma igen på Kildare
och John Routledge tillbaka från de döda. Bättre upplösning kan man inte önska sig.
När jag var på Tannyhill pratade Rafe med Ward.
Han sa: "Min grej. Det här är min grej."
-Han måste ha menat korset. -Absolut.
Det kommer till Wilmington i kväll klockan åtta.
Sen skickas det med tåg till Raleigh. Vi kan ta tillbaka det.
-Vet du nåt mer? -Sarah har lastnumret.
-Alltid något. -Ja.
De lär lasta det nu, så vi måste sätta fart.
-Har du hört av John B? -Nej. Han är väl nånstans med sin pappa.
-Men de har Twinkie. -Vår bil.
-Jag kan be att få låna pickupen. -Va?
-Det går säkert bra… -Vi har inget val.
-Absolut inte. -Det kan vara sista chansen att få korset.
Jaså?
-Om jag tar mig till fastlandet… -Jaja!
Snälla! Kom igen!
Det här handlar om vårt arv, vår familj. Det här är vår grej.
Vet du vad vår grej är? Göra det vi säger att vi ska göra.
Hålla våra löften. Överträffa förväntningarna. Du brukade förstå det!
Jag förstår det, men snälla pappa.
Det är vår sista chans. Jag ska aldrig mer be om nåt.
Jag lovar att det är allt. Snälla, låt mig göra det här. - Mamma?
Är du med på det här?
-Smid medan järnet är varmt. -Hoppa ner!
Jag vet att jag ligger dåligt till, men jag gör vad som helst - tredubbla skift.
Jag ska aldrig mer gå ut, men låt mig låna bilen till Wilmington.
Stick. Innan din mamma får mig att ändra mig. Men du får inte låna bilen.
-Vi behöver nåt att åka i. -Inte mitt problem. Jag har leveranser.
Nån måste betala räkningarna. Eller hur? Utifall att du inte tjänar storkovan.
Okej. Tack. Jag lovar att inte göra dig besviken.
-Tack, pappa. -Bryt inte mot lagen.
-Håll honom ifrån trubbel. -Jag ska försöka!
Framme.
Nu satsar vi på jackpotten. På gudabilden finns väganvisningar till Eldorado.
Dagboken leder till andra halvan. Det är därför Singh vill ha den. Men vi är före.
Om vi lägger ihop de båda halvorna och dechiffrerar texten…
…så väntar ett berg av guld.
-Nu letar vi rätt på kyrkan. -Ett berg av guld?
Vi ska till Society Street 17.
Det ska finnas en gammal kyrka och en kyrkogård.
-Katolsk kyrka… -Sa du 17?
-Society Street 17. -17.
Nej. Det kan inte stämma.
För vi har ju haft rätt så ofta. Varför skulle vi ha fel nu?
Håll inte på så där nu.
Det går inte ihop.
Det borde vara en kyrka, ingen jäkla thairestaurang.
TRINITYKYRKAN
Är den felnumrerad? Det kan inte stämma.
Du, utforskaren?
Kolla.
"Stod här till den stora jordbävningen 1886."
Charleston-museet?
Det var som fan. Du är visst bra för nåt ändå.
Charleston-museet.
Plan B.
LÄMNINGARNA SKÄNKTES TILL MUSEUM
Jag hör vad du säger, men jag vill att du förklarar en gång till.
Korset från Santo Domingo vi hittade… Vi trodde att det var förlorat.
Men det kommer till Wilmington i kväll.
-Och korset tillhör Popes familj. -Det är en släktklenod.
-Okej. -En ovärderlig artefakt.
-Ovärderlig. -Och ni hittade det?
Ja, men Rafe och Ward stal det från oss.
-Vänta. Vet du hur galen du låter? -Älskling.
-Ward är död. -Nej, jag har ju sagt det.
Det är lite svårt att hänga med. Vi höll begravning för honom.
Jag fattar, men han lever.
Jag önskar att han inte gjorde det. Varför skulle jag ljuga? Han lever!
-JJ? -Ja?
Lite hjälp?
-Ward lever och är i Karibien. -Ja.
Han lever på bytet som han stal från oss och…
-Han flyger hit korset från Wilmington. -Lägg av!
Men vad vet jag? Jag har bara sett det med egna ögon. Kiara också.
Jag är skeptisk.
Jag är skeptisk, JJ. Jag tror att det är skitsnack.
-Du har blivit lurad Kiara. - Och du, JJ… -Mike.
Nej, jag vill säga det här. Jag ska säga dig en sak.
Du måste förstå att jag fattar.
-Visst. -Hör du vad jag säger? Det gör jag.
Jag gillar dig, JJ. Du är säkert kul att hänga med och skolka med.
Jag var precis likadan.
Inget spelade nån roll, så jag hittade på vad som helst
och idiot-kooksen trodde på det.
Men sen lärde jag mig om hårt arbete och vad som verkligen är viktigt.
Det enda jag bryr mig om är min dotter.
Det är allt.
Och jag vet att hon hade det mycket bättre innan hon träffade dig och dina kompisar.
-Jag hade det inte bättre. -Jo.
-Snälla. -Jag mådde skit.
-Skit? Nej, du. -Lugna ner dig. Lyssna på dem.
Nej! Ni Pogues har förstört min dotters liv.
Jag menade inte att vara respektlös, mr Carrera.
-Ha en bra dag. -Visst.
Fint hus.
-Vad håller du på med? -Skyddar min dotter.
-Kan vi… -Vänta.
Alla säger att han ljuger och stjäl. Han är precis som sin pappa.
-Säg inte så. Dra inte in honom i det här. -"Dra inte in honom"?
Han är inte alls som sin pappa. Inte ett dugg. Du känner honom inte.
-Inte ett dugg. -Jag känner dig. Vart ska du?
Jag har lyssnat på er. Lyssna på mig.
Det är inte rättvist. Jag har lyssnat. Det är er tur nu.
Snälla, vänta. Vänta lite. Snälla.
Jag lovade att om du kom tillbaka skulle jag försöka vara annorlunda.
Okej. Jag måste gå.
Ta det här.
Det finns ett kreditkort också. Om nånting händer,
om du behöver hjälp, så ringer du mig.
Okej.
Jag lovar.
-Älskar dig. Jag måste gå. Jag kommer hem. -Okej. Jag älskar dig. Var försiktig!
JJ!
Förlåt!
JJ, vänta.
-Min pappa är hemsk. -Visst. Jag vet vad de tycker om mig.
De tycker samma sak om mig.
Redo?
Ja.
CHARLESTONS MUSEUM
Okej.
Häng på mig.
Snygga till dig.
Hej. Jag skulle vilja tala med den ansvariga för samlingarna.
Dr Pierce är ute på fältet till juni. Kan jag hjälpa till?
Jag hoppas det.
Jag är dr Marion från USC. Främst paleogenetik.
Jag skulle vilja se några föremål ur er samling.
Föremål från utgrävningen av Trinity- kyrkan på 1880-talet, närmare bestämt.
Lämna in en skriven begäran om tillgång till arkiven.
Jag hade hoppats få kika runt i dag. Jag har en elev med mig.
De släpper inte ner folk sen den där egyptologen
smög in och bevisade att delar av faraosamlingen var förfalskningar.
Du får följa reglerna.
Var finns arkiven? Har ni dem här?
Nej. Museummagasinet inne i stan. Slutet av Broad Street. Nära the Battery.
Jag kunde ha följt med, men saknar nyckelkort. Det ingår inte i mitt jobb.
Man måste vara chef, som ms Flannery där.
-Hej, ms Flannery. -God dag.
Nyckelkort?
Jag förstår.
Tack för informationen. Du har varit till stor hjälp.
Ha en bra dag.
Den största utmaningen blir säkerheten. De flesta vakter är vid bangården.
Vi får hitta ett ställe längre ner och vakta det. En liten station.
Ni går händelserna i förväg, som vanligt.
Vi kan inte transportera korset. Ska vi ta det på JJ:s motorcykel?
-Inte mitt fel. Jaha, det är mitt fel. -Andra alternativ.
Jag surfade vid soup bowl. Herregud.
-Herregud. -Vad är det?
Är det Topper?
-Varför är han överallt? -Perfekt.
JJ. Jag slår vad om att Topper kan transportera korset.
Pope har rätt. Han har en pickup.
-Nej. -Jo.
-Nej, absolut inte. -Jo.
Han är ändå kär i dig. Offra dig för teamet.
Vad skulle John B säga?
Han skulle förstå, med tanke på omständigheterna. Det gäller en skatt.
Vi kan hantera John B.
Prata med honom, bara.
Är det här din stora plan? Råna en gammal dam?
Inte råna.
Appropriera.
Anskaffa nåt som är oviktig för henne, men viktigt för oss.
Där är hon.
Nu kör vi.
-Nej. Vad håller du på med? -Vet du var vi är?
Vi är vid Hillary step, jättenära bergstoppen.
En bagatell som väpnat rån får inte hindra oss.
-Jag lärde dig att snatta. -Tar du upp det nu?
-Det var väl praktiskt när jag var borta? -Kom igen!
Det här blir en ny lektion. Ett litet steg.
J-Bird. Du måste släppa det som hände ute på havet. Glöm det.
Det var vi eller de.
Vad skulle jag ha gjort?
Nu har vi nåt annat att göra.
-Det är nog bättre om du gör det. -Jag? Din son? Ska jag råna damen?
Ja. När vi kommer till Orinoco blir det bara svårare.
Kolla.
-Titta. Tom. -Jag fattar.
Litar du på mig nu? Jag måste veta att jag kan lita på dig.
Be inte specifikt om nyckelkortet.
Ta hela plånboken. Ingen får veta vad vi är ute efter.
Hon åker. Det här är vår enda chans. Nu gäller det. Hämta väskan.
Såja.
-Frun? -Jösses.
-Du smög dig på mig. -Jag ber om ursäkt.
Kan jag hjälpa dig?
Kom igen!
-Jag undrade… -Vadå?
-Vad håller du på med? -Jag behöver din väska.
Du får inte min väska, pojk.
Jag lämnar tillbaka den intakt. Kan du ge mig väskan?
Du är den ynkligaste tjuv jag har sett i hela mitt liv.
Vad är det med dig? Vet din mamma var du är? Du borde skämmas!
Du är inte direkt Jesse James, grabben.
Kom nu. Vi tar oss in i arkivet på det gamla vanliga sättet.
Jag fattar inte att du är här. Jag såg nyheterna. Jag messade dig.
Jag visste inte om du levde.
Hur mår du? Är allt bra?
Alltså… Jag har det lite tufft just nu.
Jaså?
Hur då?
Vi har jagat
en släktklenod som tillhör Pope.
Det var därför vi var borta. Men vi förlorade den.
Nu finns det otroligt nog en chans att få tillbaka den, i kväll.
-I Wilmington. -Okej.
-Det är sjukt. -Hur kan jag hjälpa till?
-Det kan jag inte be dig om. -Jag menar det.
Om jag ber dig, eftersom du är som du är…
-Vadå "är som jag är"? -Jag menade inte så.
Du är så givmild och vill alltid hjälpa till, så om jag frågar dig…
Jag bara är sån. Det är så jag är uppfostrad.
Minns du att jag sa att jag gör vad som helst för dig? Minns du det?
Ja.
Jag menade det.
Till skillnad från de som bara säger saker för att få dig att göra det de vill.
Jag är inte sån. När jag säger nåt, menar jag det.
Jag behöver din bil.
Pappas pickup?
Han skulle ta livet av mig.
-Han är extremt pedantisk med bilen. -Det är vi med.
Vi ska verkligen ta hand om den.
Det här blev knepigt. Jag vet vad jag sa, men…
Jag är så ledsen för allt.
Jag förstår. Du har inga skäl att hjälpa oss.
Du har alla skäl att inte hjälpa oss.
Det här lär jag få ångra.
-Hur ska du ta dig in utan nyckelkort? -Jag har ingen plan än.
Vi får vänta på att det blir mörkt. Ju mindre folk, desto bättre.
Vi väntar på spöktimmen, sen bryter vi oss in.
Cigg?
Nej tack.
Duktig pojke.
Men en sak är säker: Trots allt som hänt är det fint att vara med dig igen.
Ja, det är det.
Verkligen.
Klockan tre.
Jag tror att jag råkade köpa en kapplöpningshäst på auktionen.
Jag trodde att det var en ranch.
Jag sitter i styrelsen. Det ger vissa privilegier.
Det här kan vara vår chans.
-Arkivet. -Menar du det?
Vi går.
Får vi gå in?
-Vilken klänning! -Tack. Jag snubblar nästan.
Runt fem procent av samlingarna visas upp samtidigt, inte mer.
-Resten finns här inne. -Får vi gå in?
Snyggt!
Det finns typ tusen tåg här.
Vi vet att det är vagn 750X på Raleigh-spåret.
Då behöver vi bara hitta den.
Hallå!
Vi tar oss inte härifrån obemärkta med ett jättekors.
Behövs inte. Vi kan sno det längre bort. När jag kommit på hur vi stoppar tåget.
-Okej. -Låt mig sköta det.
-Hur fixar du det? -Jag har en farbror i New Bern.
När han blev full kastade han en gammal kedja över spåret. För skojs skull.
Den lilla kedjan stoppade all tågtrafik längs Carolinas kust.
-En kedja. -Han har rätt.
Det löper lågspänningsström över alla spår.
Med en kedja sluter man strömkretsen, som när tåg kommer. Trafiksignalen tänds.
-Vetenskapligt stämmer det. -Jag kan det där med vetenskap.
Men vi har ingen kedja.
Nej, men Toppers pappa har säkert startkablar i bilen. Skulle det funka?
-Ja. -Vad händer? Gör vi det här, eller?
Ni väntar här. Jag och Pope letar efter vagnen och meddelar er.
-Har vi en plan? -Jag tror det.
-Imponerande. -Dra inte otur över det.
Ingen lyssnar på mig.
-Testa det här. -Det funkar inte.
-Jag har axlar. -Ja, jättefina axlar.
-Det här blir fint med det. -Okej, bra.
Titta! Där uppe.
ARKEOLOGILAGER
Akta dig!
Vilket ställe!
Rena guldgruvan.
Kolla överallt. Leta efter saker från Trinitykyrkan.
Sent 1800-tal. Habitat. Biologisk mångfald.
Flaskor, antikviteter. Coola grejer, men inte vad vi letar efter.
Kakelplattor, gräsavdelare. Kom igen.
Järnväg, stenar. Vad har vi här? Uniformer, rockar, knappar.
Svärd, slidor.
Porslin, silverfat.
Keramik.
Religiöst.
TRINITYKYRKAN
John B. Kolla.
Trinitykyrkan.
-Här är det. -Är det sant?
Då så.
Titta här.
Jackpott.
Nu gäller det. Man har väntat 500 år.
Här är det.
Det är det här spåret.
Det är vagn 750x.
Okej. 2045.
2017.
Varför tar det så lång tid?
Det ordnar sig.
726.
Vänta.
750x.
Vår vagn!
-Berätta för de andra. -Var försiktig.
-Kom igen. -Titta.
Hallå!
Grönt ljus.
-Vad händer? -Hör ni det?
-Tåget rör sig. -Fan.
Skynda dig!
-Hej. -Har du startkablar?
Du har dragit in mig i olagligheter. Det här är absolut inte okej.
-Vad ska du med startkablar till? -Du behöver inte följa med. Vi tar bilen.
Pickupen? Ni vet väl att ni kan hamna i federalt fängelse?
Jag skulle sitta i fängelse för Pope.
Kom igen.
-Jag önskade att det var den här. -Lugn.
-Det var den sista. Det är över! -Sluta.
-Det är okej. Lugna dig. -Det var den sista.
-Lugna ner dig. -Varför det?
Det var den sista Trinity-lådan.
Det är över.
Det var en chansning.
Helvete!
Jag möter så många besvikelser. Snubblar på målsnöret.
Vi har missat en.
Vi har missat en låda.
Vad är det här?
Nån sorts sten?
-Titta. -Vad står det på lådan?
"Trinitykyrkan, övrigt."
Pappa?
Det här…
Den är från Kalinago.
Ett försvunnet urfolk.
Pappa?
Det kan vara den här.
Titta på stenen. Det är samma färg.
Jäklar.
Passar den?
Titta!
Pappa!
Titta! Det är kattormen.
Den kan fånga ljuset.
Birdy…
Vad fan är det där?
Titta!
Vi gjorde det.
Tillsammans.
Precis som jag sa. Du ser. Du hittade den.
Vi gjorde det. Bra jobbat!
-Du! -Vad är det?
Bara så att du vet…
Jag brukar inte vara så här galen.
Men att få tillbaka korset betyder mycket för mig.
Jag måste göra det här.
-Det är värt det. -Det hoppas jag, efter allt det här.
Det här är tillräckligt långt.
-Gick det bra? -Ja.
Tåget kommer!
-Nu steker vi det. -Okej.
Nu behöver man bara…
-Gör din grej. -…ändra strömriktningen.
-Kom igen. -Få inte en stöt.
Det kan jag inte lova. Tre, två, ett.
Rött.
Sanningens stund.
Kom igen.
Det var det min farbror gjorde, och då blev det rött. Herregud.
Tänk. Kan jag blockera spåret? Med ett träd eller nåt.
Tåget går på båda spåren.
Kom igen.
Snälla. Vi har ingen plan B.
-Ja! -Så ska det se ut!
-Du är ett geni. Jag tänkte göra så. -Det var din idé.
Nu väntar vi.
Det kommer att funka.
Tåget stannar. Det gjorde det!
-Fan. -Kom.
-Hon saktar ner. -Vi gjorde det.
Centralen, röd trafiksignal vid 247. Jag upprepar: rött vid 247. Avvaktar.
Kan ni kolla vad det är?
Nu gäller det. Det är blod i spåren.
-Vi närmar oss. -Det känns bra.
-Det har du rätt i. -Vänta.
Pappa.
-Var är bilen? Pappa? -Nån måste ha stulit den.
Varför skulle nån stjäla Twinkie? Den bussen är allt jag har.
-Vad är det? -Carla har hittat oss.
-Underbart. Limbrey stal Twinkie. -Jag vet var hon bor.
-Fan! -Jag bröt nästan armen.
-Får du upp låset? -Inga problem.
-Backa! -Sch!
-Fan! -Det här hör inte till planen.
-Nästan klar? -Nästan.
-Hallå! -Fan!
-Stanna där! -Fan!
Vad gör ni här?
Det är inte som det ser ut. Vi är inte simpla tjuvar, jag lovar.
Vad är det som händer?
-Ingen aning. -Vad är det här för skit?
Ser du?
Vad gör ni här? Det är farligt.
Vi försöker ta oss till nästa stad. Vi har rymt hemifrån.
Jag köper det inte. Jag ringer efter hjälp.
Snälla! Jag ser att du är gift. Snälla!
Vi är kära. Vi vill bara gifta oss, men det går inte här.
Koppla loss den där.
Vad är det här?
Det här är min fästmö.
-Snälla! -Våra föräldrar låter oss inte vara ihop.
Vi kan inte gifta oss här, men jag älskar henne.
Om vi får lifta till nästa stad kan en präst viga oss. Vi vill leva ihop.
-Lägg den i bagaget. -Okej.
Snälla.
Det är olagligt att lifta med tåg, men…
Jag kan inte stoppa nåt jag inte har sett. Så stick i väg.
Tack! Vad heter du?
-Jimmy. -Vårt första barn får heta Jimmy.
För det du har gjort i dag. Tack!
Visst. Stick.
-Tack. -Jag vill inte se er igen.
Allt klart här. Nån idiot satte startkablar på spåret.
Bra.
De måste ha hunnit.
-Klart. -Du gjorde det.
Jag öppnar.
Okej. Det måste vara här inne nånstans.
-Börja leta. -Dra upp mig.
Vilka är vi egentligen? Det här är löjligt.
Här.
-Hur går det? -Vi letar.
Perfekt.
-Ser du det? -Hörni.
-Vadå? -Det står Cameron. Här kan det vara.
Cameron Development. Här är det. Korset! Här är det!
Vad händer?
-Vi lastar på den här. -Nej, det repar lacken.
-Du kan lacka om bilen tusen gånger sen. -Den här?
-Ta emot, bara. -Jag har den.
-Topper, hjälp mig med dörren. -Knuffa den hitåt.
-Pappa dödar mig. -Styr den.
-Fan. -Det där är inte bra.
-Snabbt. -Skynda.
Vad är det i? Den har fastnat. Backa.
-Förstör inte korset! -Förstör inte bilen!
Du kan fortsätta.
-Tåget startar. -Vi måste hämta dem.
Där ryker planen. Vi får hjälpa dem.
Kom.
Fan. Okej.
Du tappade…
-Varför har du den här? -Anklagas jag, kan jag lika gärna stjäla.
-Du ger dem bara ammunition. -Till vad, Kie?
-De gillar mig inte. Spelar roll. -Nu ger du dem ett skäl.
Vem bryr sig? Vi har inte tid. Hoppa på.
Vilket håll?
Centralen, avvakta. Pågående tågrån.
Stopp!
Stanna!
-Vi måste dra. -Stanna där ni är.
Kom igen.
-Snuten kommer! -Kör!
Kör!
Hur kan du leva så här? Du är från en bra familj.
Kör bara!
Hallå! Stanna! Stanna sa jag!
De tog nåt från tåget. Polisen jagar dem.
Hoppa upp, Kie.
Det där är Top.
Och korset. Hoppa upp!
-Vi har nån efter oss. -JJ och Kie.
-J! -Jag vet.
Vad håller han på med?
-Vad håller han på med? -Jag vet inte.
-Vad gör du? -Top, kör rakt fram.
-Var försiktiga. -Håll bilen stadig.
-Jag försöker. -Gör dig redo att hoppa.
-Va? -Va?
-Har du förlorat förståndet? -Antagligen. Var beredd.
Kom igen. Jag tar dig. Kom igen.
Kie, vad gör du?
Lugnt och försiktigt.
Fan!
-Va? -Jäklar!
Gick det bra?
-Ja. -Mår du bra?
Klarade hon det?
-Vad ska han göra? -Vet inte. Det vet nog inte han heller.
-Han försöker ta livet av sig. -Eller bli av med polisen.
Ska vi dansa?
Nu börjas det.
Jävlar!
-Han gjorde det. De jagar honom. -Herregud.
-Topper, stanna. -Jag tänker inte stanna.
-Hallå! Stanna! -Stanna!
-Vi måste hämta JJ. -Kom igen!
-Jag tänker inte hamna i fängelse för er. -Stanna! Snälla!
Okej. Fan! Okej.
-Vänd. -Vänd.
-Jag tänker inte hamna i fängelse. -Se på mig.
-De griper honom. Vi kan inte lämna honom. -Fan!
-Snabbare! -Jag försöker.
-Sätt fart! -Kom igen.
-Jag riskerar livet. -Det ordnar sig.
-Vänster! -Nej, jag…
-Jo! -Jag kör härifrån.
Vad håller han på med?
-Höger! -Okej!
Han är uppe på bron.
Fan!
-Pope! -Ut!
JJ?
JJ? Var är han?
-Fan. -Nej!
JJ? JJ?
-Jäklar. -Gick det bra?
Jag tror det.
Var är han?
-Kanske uppe på bron. -Nej.
Hur gick det?
-Jag har ont i nacken. -Sitt bara stilla.
Jag önskar att jag hade planerat det där.
Det var den grymmaste powerslide jag har gjort.
Du lever!
-Mannen! -Jag är också förvånad.
Det där var maxat!
-Det var grymt! Herregud. -Vi trodde verkligen att du var död.
-Ringde du efter ambulans? -Ja.
Hjälp är på väg. Ta det lugnt.
-Det här är mysigt, men vi måste sticka. -Vi drar.
Gör aldrig om det där.
-Hallå! Stanna där! -Spring!
Stanna där ni är, sa jag!
Begär förstärkning. Fyra, fem ungdomar i en Dodge Ram kör söderut. Fan!
I utbyte mot Limbreys hjälp att hitta dig lovade jag att hitta hennes svepning.
Den som sägs läka alla sjukdomar och ska finnas i korset? Menar du den?
Ja. Men den var inte i korset. Hon har kollat.
-Jag sa att jag hade ett spår. -Har du nåt spår efter detta läkande tyg?
Just nu har jag noll spår.
Jag har inte ett enda tyg som kan läka alla sjukdomar.
-Den där svepningen är en välkänd bluff. -Det ante mig. Har du en plan?
Alltid. Vi ska krångla oss ur detta trångmål.
-Jag fattar inte. -Det gör du snart. Spela med om du vill.
Om jag visste vad ordet betydde.
-Hej. -Hej.
Du har min buss, va?
Jag har spårat dig. Båten, mobilen. Jag ville fånga din uppmärksamhet.
Jag kollar bara. Jag kom för att träffa dig.
-Det säger du? -Jag menar det.
Men först… Titta där.
Hej, ms Limbrey. Läget?
Du hittade din son.
Och du hittade din pappa. Vilken tur.
Ett sånt band är så dyrbart.
Så flyktigt.
Kom in.
Jag hjälper dig.
-Du hörde. -Kan vi inte ta det i dörren?
-Kom. Det är lugnt. -Lugnt?
Det blir bra.
När spanjorerna seglade nedför floden
och lämnade källfloden, attackerades de.
Kalinagokrigarna plundrade skeppet.
Prästen var livrädd att svepningen skulle försvinna om de kom över korset.
Så han flyttade det från korset. Det var därför det inte fanns där.
Prästen behöll svepningen.
Han flydde och gömde sig.
Till slut…
Det pappa försöker säga är att prästen var på Royal Merchant
för att han var den enda som överlevde branden på San Jose.
Vi vet allt det här från Denmarks dagbok, som min son hittade.
Med lite hjälp.
Äpplet faller inte långt från trädet. Senare fick prästen dysenteri.
Och dog.
Han begravdes här i Charleston.
Om han hade svepningen, varför kunde han inte bara…
…röra vid den och läka sig själv?
Mycket bra fråga. Jag tänkte samma sak, men…
-Det är en del av berättelsen. -Ja. Fortsätt.
Han var så from
att han såg fram emot
att återförenas med sin himmelske fader.
Vi hittade hans ägodelar på Charlestonmuseet.
Och ja…
Vi har den.
Vi har svepningen.
Vi skulle ta den till dig när du lämnade din…
…inbjudan.
Jag lindade in den i det jag hade till hands på vägen.
Här har du den.
Svepningen.
Tusentals år, och nu placeras den i dina händer.
Där är hon. Skåda det magiska föremålet.
Känner du?
Jag får gåshud. Titta.
Ja. Wow.
Såja.
Känner du kraften?
Jag tar den. Okej, den får ligga.
Jag behöver inte hjälp.
Jag är botad.
Halleluja!
Ser man på.
-Hon kunde gå. Det fungerade. -Vad i helvete var det där?
Man måste tro på mirakel om de ska kunna inträffa.
Det är ett mirakel om bilen startar.
Man måste tro. Jag trodde på det.
Eldorado, här kommer vi.
Fan, de har larmat.
-Vänd här. -Rör inte föraren!
-Vänd! -Sluta. Rör inte föraren, sa han.
-Han är en belastning. -Snabbare!
-Då väcker vi uppmärksamhet. -Lite sent att tänka på sånt.
-Ni är en mardröm. Grälar ni om allt? -Plattan i mattan, grabben!
Du kan öka lite. Du kör i 105!
-Okej, skit samma. Nu kör vi. -Lite snabbare.
Så där, ja! Så ska det se ut!
Stanna!
-Stanna! Vi tappade korset! -Fan!
-Bra jobbat, Topper. -Ni ville öka!
-Vad i helvete? -Fan.
Det var en bluff.
Vilken jäkla bluff.
Självklart stal vi en bluff.
Jag är så ledsen.
Hör ni? Jag kan inte vara här. Min farfar är domare.
Koppla av. De tror inte att en kille i sandaler har rånat ett tåg.
-Lådan ligger bredvid min bil! -Pope, vi måste åka.
-Kommer ni? -Kom!
Pope!
Vi måste sticka!
Vi ska hitta det.
-Vi måste åka. -Vi hittar det. Kom.
Kom nu.
Det här kommer direkt från påvens kassavalv.
Kan vi inte få mer för det som det är?
Det kommer från kyrkan.
Det måste bli pengar som inte kan spåras.
Inte kan spåras?
Det hände visst nåt sjukt i går.
Jaså?
-Du vet fejkkorset vi arrangerade? -Ja.
Det blev stulet.
-Det låter som Pogues. -Tveklöst.
Jag skulle ge halva korsets värde för att se deras miner när de öppnade lådan.
Det tror jag säkert.
Vet du vad smältpunkten för guld är, Country Club?
1 064 grader Celsius.
Nog för att smälta både dig och mig.
Jag ska vara ärlig. Jag vet inte om jag fixar det här.
Det gör jag.
Det har jag alltid vetat.
Varsågod, Country Club.
Så där.
Vi kommer att hamna i helvetet.
Undertexter: Rosanna Lithgow