Четверо підлітків з Кілдера, що зникли шість тижнів тому,
зараз живі та знаходяться в безпеці. Вони повернулися на острів Кілдер.
А тепер коментар наживо від шерифа.
Так, через шість тижнів четверо підлітків, які зникли
з округу Кілдер, повернулися, возз'єдналися зі своїми сім'ями.
Ми ще чекаємо на подробиці їхніх мандрів,
та я певен, їм є що розповісти.
Нам також повідомили, що батько одного з них,
Джон Б. Ратлидж, якого рік вважали мертвим,
також повернувся цілим і здоровим.
Дива та й годі.
Зараз ми намагаємося повернути цих дітей
до школи, до їхніх сімей.
Вони чимало пережили.
Вони були на Карибах з іще одним підлітком з Кілдера, Сарою Кемерон —
донькою зганьбленого магната нерухомості,
Уорда Кемерона, який зізнався у вбивстві шерифа Пітеркін два місяці тому.
Усі підлітки повернулися цілі й здорові на острів Кілдер,
і Джон Ратлидж постав із мертвих.
На кращий результат годі й сподіватися.
Коли я повернулася в Тенніхілл, Рейф говорив з Уордом,
і він усе казав: «Моє, це моє».
-Він точно говорив про хрест. -Авжеж.
І він приїде до Вілмінгтона сьогодні о восьмій вечора.
Його відправляють поїздом до Ролі, але це наш шанс повернути його.
-Є ще якісь дані? -Сара дізналася номер вагона.
-Гаразд, це вже щось. -Так.
Його точно продають, поки говоримо.
-Тож треба рушати. -Від Джона Бі немає звісток?
Ні, він, мабуть, поїхав кудись із татом.
-Та біда в тому, що в них Твінкі. -Наш транспорт.
-Можу попросити у Гейворда пікап. -Що?
-Прекрасний варіант. -Знаю, але в нас немає інших варіантів.
Ні в якому разі.
Це може бути наша остання можливість отримати хрест.
Справді?
-Можу просто дістатися материка… -Ой-ой.
Тату, прошу! Дозволь!
Це стосується нашої спадщини, нашої родини.
Це наша справа.
Хочеш знати, яка наша справа? Робити те, що обіцяємо.
Дотримуватися обіцянок. Перевищувати очікування.
Ти ж це розумів!
Досі розумію! Я розумію, але тату, будь ласка.
Це остання можливість, і більше ні про що не попрошу,
обіцяю, це останнє, присягаюся.
Прошу, дозволь це зробити. Мамо.
-Ти на його боці? -Куй залізо, поки гаряче.
Злізь зі стільниці!
Знаю, здається, що все не на мою користь,
та прошу, я зроблю все. Працюватиму в три зміни.
Ніколи не вийду з дому. Позич мені пікап до Вілмінгтона.
Геть звідси.
До того, як твоя мама не нарозумила мене, та пікапу не дам.
-Потрібен транспорт. -Це не моя проблема.
Я маю доставляти. Хтось має годувати цю сім'ю.
Розумієш? Про всяк випадок, якщо ти не зірвеш кушу.
Гаразд. Дякую. Обіцяю, я тебе не підведу.
-Дякую тобі, тату. -Не порушуй законів.
-Не дай йому кудись вляпатися! -Я спробую!
ЧАРЛСТОН
Ми на місці. Ідемо за головним призом.
На ідолі є вказівки до Ельдорадо.
Щоденник має привести нас до іншої половини,
тому Сінгу він так потрібен.
Та зараз маємо перевагу.
Якщо зберемо його до купи, обидві половини, і розшифруємо —
гора золота буде на горизонті.
-Знайдімо цю церкву. -Гора золота?
Ми шукаємо Сосаїті, 17.
Має бути стара церква з цвинтарем.
-Кажеш, 17? -Католицька церква…
-Сосаїті, 17. Так -Ось тут.
ПЕРШИЙ ТАЙСЬКИЙ
Та ні.
Не може бути.
Ми ж ніколи не помиляємося. Чому б зараз помилилися, тату?
Не починай. Це зараз зайве.
Це якесь безглуздя.
Тут має бути церква й цвинтар, а не клятий тайський ресторан.
ТРОЇЦЬКА ЦЕРКВА
Може, номер не той. Не може бути.
Гей, великий досліднику?
Заціни.
Простояла тут до Великого землетрусу 1886-го.
Чарльстонський музей?
Чорт забирай! У чомусь ти таки в пригоді, сину.
Чарльстонський музей, так?
План Б.
Сонце, я тебе слухаю. Мені просто важко.
Просто поясни мені ще раз.
Хрест Санто-Домінго, який ми знайшли, ми думали, що він зник назавжди.
Ми дізналися, що він сьогодні буде у Вілмінгтоні.
-Гаразд. А хрест — це реліквія… -Реліквія сім'ї Поупа.
-Добре. -Неоціненний історичний артефакт.
Неоціненний, який ви знайшли?
Ми знайшли його, а Рейф і Уорд украли.
-Чекай, знаєш, як це божевільно звучить? -Котику.
-Уорд мертвий. -Ні.
-Ми вже це обговорили! -Ти розумієш, що це не просто усвідомити.
-Відбувався похорон. -Я розумію, як це звучить, але він живий.
На жаль, живий. Навіщо ж мені брехати?
Він живий.
-Джей-Джею? -Так?
Допоможеш?
-Уорд живий на Карибах. -Так.
Він живе на здобич, яку вкрав у нас, і летить до Вілмінгтона.
Припини, чуваче.
Так. Що я можу знати? Лише бачив на власні очі.
-Як і Кіара, та байдуже. -Я скептично налаштований.
Скептично, Джей-Джею, бо думаю, це маячня.
Гадаю, тебе обдурили, Кіаро. А ти, Джей-Джею…
Ні, розберімося відверто. Ні, я тобі дещо скажу.
Ти маєш зрозуміти, що я розумію.
-Ну авжеж. -Ти мене чуєш? Так.
Ти мені до душі, і я певен, що з тобою дуже весело
прогулювати школу, тинятися на перерві, бо і я ж був таким, як ти, чуваче.
Мені було байдуже на все, бо я міг вигадати якусь маячню,
і ці дурні мажори велися,
та потім я дізнався про важку працю,
і про те, що насправді важливе.
Мене турбує лише моя донька.
І все.
І я лише знаю, що їй було набагато краще до зустрічі
з тобою і твоїми друзями.
-Тату, мені ніколи не було краще! -Було.
-Прошу. -Було нікчемно.
-Нікчемно? Ні. -Заспокойся. Вислухай їх.
Ні, ці карасі зруйнували життя моєї доньки.
Не хотів образити, пане Каррера.
-Хорошого дня. -Так.
Чудовий дім.
-Що ти робиш? -Що я роблю? Я захищаю доньку.
-Можемо… -Зачекай.
Усі кажуть, що він брехун і злодій.
-Такий, як його батько. -Не треба.
Викапаний батько.
-Не вплутуй його в це. -Зовсім не схожий на батька.
-Зовсім. Ти його не знаєш. -Не знаю?
-Жодного збігу. -Я тебе знаю. Ти куди? Кіаро.
Я вас вислухала, вислухайте мене.
Це несправедливо. Ні, я вас вислухала. Ви мали вислухати мене.
Будь ласка, зачекай. Зачекай секунду.
Я пообіцяла собі, що якщо матиму другий шанс, я буду іншою, і я намагаюся.
Гаразд, я маю іти.
Візьми це.
На звороті кредитка.
Якщо виникнуть проблеми,
якщо знадобиться допомога, дзвони.
Добре.
Добре, мамо.
Люблю тебе. Мені треба йти. Я повернуся.
-Люблю тебе. Будь обережною. -Повернуся.
Джей-Джею.
Вибач.
Джей-Джейю, чекай.
-Мій тато — найгірший. -Так, байдуже.
Знаю, що думають про мене.
Те ж, що й про мене.
Готова?
Так.
ЗОВНІШНІ МІЛИНИ
ЧАРЛЬСТОНСЬКИЙ МУЗЕЙ
Гаразд.
Роби, як я. Добре, малюче?
Гей, застібни.
Вітаю, пане. Хочу поговорити з людиною, що відповідає за колекції.
Доктор Пірс проводить польові дослідження до червня.
Можу допомогти?
Що ж, сподіваюся.
Я доктор Меріон з університету Кароліни, здебільшого палеогенетик.
Мені цікаво побачити деякі об'єкти з вашої колекції.
Конкретні об'єкти, знайдені за розкопок у Троїцькій церкві 1880-х.
Ви можете подати письмовий запит на доступ до архівів.
Я дуже хотів сьогодні подивитися. Зі мною мій студент.
Вони не пускають туди людей після того, як заявився єгиптолог
і довів, що кілька фараонів — підробка.
Це я пригадую.
Доведеться зробити це за протоколом.
Що ж, а де ці архіви? Вони в цій будівлі?
Ні, сховище музею в кінці вулиці Броуд
біля Батареї.
Я б відвів, та мені не дають таких перепусток.
Не моя компетенція.
Треба бути директором, як пані Фленнері.
-Вітаю, пані Фленнері. -Добрий день.
Перепустка, так?
Зрозуміло.
Гаразд. Що ж, дякую за інформацію.
Ви сильно допомогли.
Гарного вам дня.
Якщо чесно, найважче — охорона.
Більшість хлопців будуть у депо.
Треба знайти місце й охороняти його, можливо, трохи далі,
на малій зупинці, може.
Ви, як завжди, лізете поперед батька в пекло.
У нас немає чим перевезти хрест.
Що думаєте? Мотоциклом Джей-Джея?
Я не винен.
-Це ми всі. Гаразд. -Гаразд, інші варіанти.
Я щойно серфив на Суп-Боулі. Боже мій.
-Боже мій. -«Боже мій» що?
Це Топпер?
Чому він скрізь?
Чудово.
-Гей, Джей-Джею. -Що?
Топпер може перевезти хрест.
Власне, Поуп має рацію. У нього є колеса.
-Ні. -Так.
-Ні. У жодному разі. -Так.
Саро, він уже закоханий. Чому б не підіграти заради команди?
А що сказав би Джон Бі?
Думаю, він усе зрозумів би.
Подумай про обставини. Це ж скарби.
Розберемося з Джоном Бі.
Просто поговори.
То це генеральний план? Пограбувати літню жінку?
Не пограбувати.
Заволодіти дечим.
Позичити річ, яка їй не потрібна, та дуже важлива для нас.
Ось і вона.
Час пограти, малюче.
Ні. Що ти робиш?
Ти знаєш, де ми?
Ми на триклятій Сходинці Гілларі. За крок до вершини гори.
Федеральне збройне пограбування нас не зупинить.
-Я навчив тебе красти. -Серйозно про це говориш?
-Знадобилося, коли мене не було, правда? -Боже. Припини.
Тож ось тобі ще один урок. Маленький крок.
Пташуню-Джей, ти маєш відпустити те, що сталося.
Розслабся трохи.
Були або ми, або вони.
Що я мав зробити?
А зараз ми маємо зробити ще дещо.
-Думаю, краще ти зроби. -Хочеш, щоб я пішов?
-Обікрасти ту жінку? -Так.
Запевняю тебе, коли ми дістанемося до Оріноко, буде важче.
Дивись.
-Бачиш? Порожньо. -Так. Я розумію.
Тепер довіряєш? Я мушу знати, що можу тобі довіряти.
Добре?
І не проси дати саме перепустку.
Добре? Забери гаманець. Ніхто не має знати, що задумали.
Вона їде. Це наш єдиний шанс.
Настав час, синку.
Забери сумку, хлопче.
Ось так.
-Пані. -О Господи.
-Ви підкралися до мене. -Так, даруйте.
Я можу чимось допомогти?
Ну ж бо.
-Слухайте, я просто подумав… -Про що думав, синку?
Що ти робиш?
Мені потрібна ваша сумка, будь ласка.
Я не віддам тобі сумки, синку.
Я поверну її, нічого не взявши. Дайте, будь ласка, сумочку.
Ти найжалюгідніший злодій,
якого я бачила в житті.
Що з тобою? Твоя мама знає, де ти?
Тобі має бути соромно.
Ти не зовсім Джессі Джеймс, правда?
Ходімо.
Проліземо в архіви старим способом.
Не віриться, що ти тут. Я бачив новини. Я писав тобі.
Я навіть не знав, чи ти жива, Саро.
Як ти?
Усе гаразд?
Знаєш, Топе, зараз трохи важко.
Так?
Чому важко?
Ми зараз шукаємо
одну сімейну реліквію Поупа,
тому й зникли.
І ми втрачаємо її,
і, що неймовірно, можливо, є шанс повернути її сьогодні.
У Вілмінгтоні.
-Добре. -Це божевілля.
Гаразд, чим можу допомогти?
-Ні, я не можу про таке просити. -Ні, серйозно.
Топпере, здається, якщо я попрошу… А така людина, як ти…
-Що значить «людина, як я»? -Ні, я не це мала на увазі.
Ти просто такий щедрий, Топпере.
Ти альтруїст, і наче якщо я попрошу тебе…
Саро, така я вже людина.
Мене так виховали.
Пам'ятаєш, я казав, що зроблю для тебе буквально все?
Пам'ятаєш?
Так.
Я серйозно казав.
На відміну від людей, які скажуть будь-що, аби ти зробила те, що вони хочуть.
Я не такий, розумієш? Коли я щось кажу, це щиро.
Потрібен пікап.
Пікап мого тата?
Боже мій. Та він мене вб'є.
-Він пилинки з нього здмухує. -І ми теж. Ми теж будемо.
Ми з нього очей не зводитимемо.
Складне становище. Я казав, що ладен на все, але…
Пробач мені за все.
Я все розумію. У тебе немає причин нам допомагати.
У тебе є всі причини не допомагати нам.
Чому я відчуваю, що пошкодую?
Придумав, як потрапити без перепустки?
Поки що ні.
Дочекаємося, коли настане ніч. Чим менше людей довкола, тим краще.
Я дочекаюся півночі й вдиратимуся, як ніндзя.
Пихнемо?
Ні, дякую.
Молодець.
Знаєш, що правда? Незважаючи на всі помилки,
приємно знову бути разом.
Так.
Ще і як.
На третю.
Думаю, я, можливо, придбав коня на тому аукціоні.
Думаю, продали одного мені.
Я думала, то було кінне ранчо.
Знаєш, я в раді директорів.
Члени ради мають власні привілеї.
Ось. Це наш шанс.
…архіви.
Боже мій. Справді?
Ходімо.
Боже, нам можна сюди?
-Оце сукня, леді. -Дякую.
Я зараз упаду через неї.
Зазвичай експонують близько 5% колекції.
А решта — тут.
Справді? Нам можна сюди?
Молодець!
Що ж, тут, мабуть, сотні потягів.
Ми знаємо, що вагон 750X на шляху до Ролі.
Так, треба лише його знайти.
Що ж, новини:
ми не виберемося непоміченими з величезним хрестом.
І не треба. Ми заберемо його десь далі.
Треба якось зупинити потяг.
Так.
-Залиште це мені. -Як ти це зробиш?
У мене є дядько в Ньюбурзі.
Коли напивався, він кидав старий ланцюг на колії, просто для розваги.
І цей старий ланцюг зупиняв рух усіх потягів
у прибережній Кароліні.
-Ланцюг? -Він має рацію.
По всій залізниці пускають низьковольтний струм.
Залізний ланцюг замкне електричний.
Був би наче інший потяг. Перетинаються лінії.
-Це доволі розумно. -Розумно. Я тут головатий.
Але в нас немає ланцюга.
Ні, але в батька Топпера є з'єднувальні кабелі в авто.
-Це підійде? -Так.
Що таке? Ми щось робитимемо?
Гаразд, почекайте тут.
Ми з Поупом пошукаємо й дамо сигнал, коли знайдемо.
-То в нас є план? -Гадаю, так.
Це вражає.
-По дереву постукай. Уперед! -Ніколи мене не слухаєте.
-Спробуй це. -Думаю, не підійде.
-У мене є плечі. -Так. Гарні плечі.
Гей! Дивись, нагорі.
СКЛАД АРХЕОЛОГІЇ
Ох ти й біда!
Глянь на це місце.
Це золота копалина.
Перевір усе. Шукай щось пов'язане з Троїцькою церквою.
Усе з пізніх 1800-х. Середовище, біорізноманіття,
пляшки Буни, антикваріат.
Досить круто, та не те, що шукаємо.
Плитка, траворозділювачі, та ну.
Камені з підземної залізниці. Що тут? Форма, пальто, ґудзики?
Мечі, піхви.
Трохи порцеляни, срібні тарілки.
Кераміка.
Релігійне.
ТРОЇЦЬКА ЦЕРКВА НЕІДЕНТИФІКОВАНІ
Джоне Бі, агов.
Троїцька церква.
-Це воно, друже. -Та ну.
Добре.
Поглянь, хлопче.
Великий куш.
Це може бути воно, Пташуню. 500 років історії.
Й ось ми тут.
Ось ця колія.
Запам'ятай, вагон 750X.
Добре, 2-0-4-5.
Два нуль сімнадцять.
Чому так довго?
Усе буде добре.
Сім два шість.
Стривай.
Це 750X, лялю.
Це наш вагон!
-Біжи й скажи іншим карасям. -Обережно там.
-Ну ж бо. -Гей.
Гей.
Усе. Зелене світло.
-Що відбувається? -Чуєте це?
-Потяг їде. -Чорт.
Клео, заскакуй. Швидше!
-Агов, Саро. -Є з'єднувальні кабелі?
-Я тепер злочинець. -Тут майже все законно.
Я і близько не підписувався на це.
-Гаразд. -Кабелі, навіщо?
Якщо не хочеш іти, добре. Візьмемо пікап.
-Пікап? -Так.
Надіюся, ніхто не проти опинитися у федеральній в'язниці.
Я готовий на це заради Поупа.
Ну ж бо.
Я дуже хотів хоч один.
-Гей. Припини, тату. -Це все.
-Годі. -Це кінець!
-Гей. Усе гаразд. Розслабся. -Це остання!
Усе добре, тату. Заспокойся.
Який сенс? Це остання коробка з Троїцької церкви.
Усе скінчено.
Ну шансів і так було небагато.
Прокляття.
Я такий розчарований.
Це ж просто…
Тату, ми пропустили одну.
Тату, ми пропустили коробку.
Що це?
Якийсь камінь?
-Глянь. -Що написано?
Троїцька церква, інше.
Тату?
Це…
Це Калінаго.
Зниклий корінний народ.
Тату?
Можливо, це він, Джоне Бі.
Дивись. Камені одного кольору.
Чорт забирай.
Перевірмо, чи підійде.
Дивися.
Чуваче, тату!
Тату.
Ти глянь. Це котяча змія.
Думаю, це горизонт.
Ой, Пташуню.
Що це, у біса, таке?
Поглянь на це, синку. Поглянь.
Ми це зробили!
Разом.
Як я і казав. Бачиш? Ти знайшов його, хлопче.
Ми це зробили. Мій розумник.
Гей!
Що?
Щоб ти знала,
я зазвичай не такий божевільний.
Просто хочу повернути цей хрест. Для мене він дуже важливий.
Я мушу це зробити.
-Він того вартий. -Є надія, після цього всього того лайна.
-Удосталь далеко. -Гаразд.
-Усе добре? -Так.
Гаразд? Чутно, як наближається.
-Перемкнімо цю штуковину. -Гаразд.
Гаразд, тепер треба лише…
-Зробити твій трюк. -…змінити струм.
-Уперед, лялю. -Не вбий себе.
Так, без обіцянок. Три, два, один.
І червоне.
Момент істини.
Ну ж бо, лялю. Ну ж бо.
Він так і робив. Так мій…
Тоді перемикався. Боже.
Думай. А якщо я заблокую колію?
Може, деревом?
Гей. Потяг торкається обох сторін колії.
Ну ж бо.
Будь ласка, у нас немає плану Б.
-Так. -Оце я розумію!
-Генійка. Я так і хотів. -Наука. Ні, це все ти.
Тепер чекаємо.
Усе вийде.
Потяг зупиняється. Він зупиняється. Вони це зробили.
-Чорт. -Ходімо.
-Він сповільнюється. -Ми зупинили його.
Гей, диспетчере.
Червоне світло на блоці 247, повторюю: червоне на блоці 247. Очікую.
Перевірите?
Ось так, мій хлопчику. Уже майже.
-Ідемо гарячими слідами. -Так. Чудово.
Це точно, хлопче. Просто чудово!
Чекай.
Тату.
Тату. Де авто? Тату.
Це… Хтось, мабуть, украв.
Навіщо комусь красти Твінкі?
Це все, що в мене є, тату.
-Що? -Ой леле. Схоже, Карла нас знайшла.
-Чудово. Лімбрі вкрала Твінкі. -Я знаю, де вона живе.
Чорт, чуваче.
Ледь руку не зламав.
-Можеш зламати замок? -Авжеж.
Нам це потрібно. Кі. Назад.
-Чорт. -Цього не було в плані.
-Ти майже закінчила? -Майже.
-Агов! -Чорт.
-Стояти! -Чорт.
Гей, що ви тут робите?
Вибачте. Це не те, що ви думаєте.
Схоже, що ми звичайні злочинці, але це не так.
Що тут таке?
-Якби ж я знала. -Що це за маячня?
Ти це бачиш?
Що тут робите? Це дуже небезпечно.
Намагаємося дістатися наступного міста. Тікаємо з дому. І все.
Я не вірю. Вибачте, я викликаю підмогу.
Пане, я бачу, ви одружені. Пане, будь ласка.
Ми закохані. Лише цього й хочемо.
Намагаємося одружитися, а тут не вийде.
Ану відчепи.
Що це все таке?
Будь ласка, це моя наречена.
-Будь ласка. -Наші батьки не дозволяють нам бути разом.
Пане, ми не можемо одружитися в цьому місті, але я її так кохаю.
Якщо дасте дістатися наступного міста, знайдемо священника, який повінчає.
Ми хочемо почати спільне життя.
-Кинь це мені в багажник. -Гаразд.
Будь ласка.
Ви їдете зайцем, це незаконно. Але…
не можу зупинити те, чого не бачу.
Слухайте, просто йдіть.
Дякую. Пане, як вас звати?
Джиммі.
Назвемо так перше дитя, Джиммі,
через те, що ви зробили сьогодні. Дякую вам.
Гаразд. Ідіть.
-Дякую. -Щоб вас тут не було.
Тут усе готове.
Якийсь козел установив кабелі на колію.
Супер.
Було вдосталь часу, так?
Є.
Тобі вдалося! Гаразд.
Допоможи відчинити.
Має бути десь тут.
Починай шукати.
Допоможи.
Хто ми зараз такі, Саро? Це смішно.
Ось тут.
-Як справи? -Досі шукаємо.
Отам і стій.
-Бачите? -Гей.
-Що? -Тут написано «Кемерон».
-Мабуть, він. -«Кемерон Девелопмент».
Це він. Це хрест. Це він!
Гей, що ми робимо?
-Покладемо в пікап. -Він подряпає фарбу.
Після цього оплатимо тисячу фарбувань.
-Оцю штуку? -Просто підстрахуй.
Тримаю.
-Добре. -Топе, допоможи!
-Допоможи мені з дверима. -Штовхайте сюди.
-Тато мене вб'є. -Направляй.
-Чорт. -Це недобре.
-Швидше! -Швидше, нумо!
Що всередині? Застряг, назад.
-Не попсуй хрест! -Не попсуй пікап!
Гаразд, усе готове.
-Потяг рушає. -Треба їм сказати.
От і по плану. Маємо їм допомогти.
Ну ж бо.
Чорт. Гаразд.
Гей, у тебе випав…
Звідки це в тебе?
Якщо звинувачують у крадіжці, то гріх не вкрасти.
-Ти просто даєш їм приводи. -Приводи для чого, Кі?
Вони вже проти мене. Яка різниця?
-У них не було причини. -Яка різниця, Кі?
У нас немає на це часу. Сідай.
Куди далі?
Диспетчере, зачекайте. У нас пограбування поїзда.
Стояти.
Гей, стояти!
-Треба їхати. -Ані руш.
Ну ж бо.
-Лягаві їдуть, ходімо. -Рушай, Джої!
Уперед!
Саро, як ти можеш так жити? Ти з хорошої родини.
Просто їдь!
Гей, стояти!
Вони щось забрали з поїзда. Поліціянти переслідують.
Сідай на мотоцикл, Кі.
Це Топ.
І хрест у них. Сідай!
-У нас хвіст. -Це Джей-Джей і Кі.
-Джею! -Я знаю.
Що цей малий творить?
Джей! Що він робить?
Не знаю.
-Що ти робиш? -Топе. Просто прямо.
-Обережно. Гаразд? -Топпере, їдь рівно.
Я намагаюся.
-Приготуйся стрибати. -Що?
Що?
-Ти з глузду з'їхав? -Дуже вірогідно! Приготуйся.
Ну ж бо. Я піймаю. Ну ж бо.
Кі, що ти робиш?
-Що? -Господи…
-Ціла? -Ціла?
-Так. -Усе добре?
Удалося?
Що він робитиме?
Не знаю. Мабуть, він і сам не знає.
Він намагається вбитися.
Може, просто хоче позбутися лягавих.
Потанцюймо.
О, починається.
Бляха!
-Йому вдалося! -Чорт.
О Боже.
-Топпере, зупинися. Зупини пікап. -Ні, не зупинюся, Саро.
-Гей! Зупинися. -Зупини пікап!
-Ми заберемо Джей-Джея. -Ну ж бо!
-Я не сяду за вас. -Зупини пікап. Будь ласка.
Гаразд. Бляха! Гаразд.
-Розверни! -Розверни!
-Я не сяду. -Топпере, глянь на мене.
Його заарештують. Не можна кидати його.
Бляха.
-Швидше. Треба їхати швидше. -Я намагаюся.
-Уперед! -Швидше!
-Ризикую життям заради цього. -Усе буде добре.
-Ліворуч! -Ні, я не…
-Так! Так. Топпере! -Я забираюся звідси.
Серйозно, що він робить?
-Праворуч. -Добре!
Ні, він на естакаді.
От чорт!
-Поупе, уперед! -Уперед!
Джей-Джею.
Джей-Джею!
Джей-Джею? Де він?
-Чорт! -Ні.
-Джей-Джею! -Джей-Джею!
-Кляття! -Ти цілий?
Думаю, так.
Де він?
-Може, він на мосту. -Ні.
Ви цілі?
-Лише шия. -Не рухайте шиєю. Не рухайтеся.
Хотів би я сказати, що я так і хотів,
та це було найкрутіше ковзання в моєму житті.
Ти живий!
-Чуваче! -Знаю, я теж здивований.
Чорт, було круто.
Це було крутецько, чуваче. Господи. Боже.
Ми думали, що це все, Джей-Джею.
-Викликав швидку? -Так.
Підкріплення в дорозі. Спокійно.
Усе дуже добре, але треба тікати.
Так, рушаймо.
Більше ніколи так не роби.
-Гей! Не рухайтеся. -Уперед!
Стояти. Я сказав стояти!
-Потрібна підмога. -Газу!
-Чотири чи п'ять у «додж рам». -Рушай!
Рухаються на південь. Чорт!
Тож за те, що допомогла знайти тебе, я сказав Лімбрі, що дістану їй саван.
Так, цілющий одяг, що зцілює всі хвороби, який нібито був на хресті.
-Ти про нього? -Так.
Не було на хресті. Перевірила. Так переконав, що можу продати.
І ти можеш продати цей чарівний одяг?
Наразі в мене нуль покупців.
Ніякого чарівного одягу, який би зцілив усі хвороби.
Той саван, який вона шукає, — це відомий обман.
Я здогадався. У тебе є план?
Звісно, завжди є план.
Ми розберемося, як вибратися з халепи, синку.
-Я не розумію. -Розберешся.
Підіграй, якщо хочеш.
Залюбки, якби знав, що це означає.
Привіт.
Ти взяла моє авто, так?
Так, я стежила за тобою. Спочатку човен, потім телефон.
Я мала привернути твою увагу.
Лише перевіряю. Приїхав, щоб тебе побачити.
Справді?
Справді.
Але спершу глянь туди.
Гей, міс Лімбрі. Як справи?
Знайшов свого сина.
А ти знайшов батька.
Як пощастило.
Цей зв'язок
такий дорогоцінний, такий
швидкоплинний.
Прошу, заходьте.
Я допоможу.
-Ти чув. -Ми не можемо зробити це на ґанку?
-Ходімо, спокійно. -Спокійно?
Усе гаразд.
Отже, коли іспанці виходили вниз рікою
з верхів’їв, на них напали.
Воїни Калінаго почали грабувати корабель.
І священник злякався, що заберуть саван,
якщо місцеві дістануть хрест,
тож він вибрав його з хреста. Розумієш?
Тому його й не було, коли ти дивилася. Так?
А тоді той священник
зберіг саван.
І він утік. Він сховався.
Зрештою…
Тато веде до того, що священник опинився
на «Купці Ріо», бо він єдиний пережив пожежу на «Сан-Хосе».
Саме так.
І знаємо все це завдяки щоденнику Денмарка,
який знайшов мій син.
Не сам.
Яке коріння, таке й насіння.
А потім священник,
підхопив дизентерію,
він помер.
Його поховали тут, у Чарлстоні.
Що ж, якщо він мав саван, чому ж він
не торкнувся його, щоб зцілитися?
Це дуже слушне питання. Я думав про те саме, але…
-Це частина історії. -Так, продовжуй.
Оскільки він був настільки відданим,
він дуже чекав
зустрічі зі своїм Небесним Батьком.
Ми знайшли його речі в музеї Чарльстона.
І так,
він у нас.
Саван у нас.
Ми саме збиралися принести тобі,
коли ти залишила
запрошення.
Замотав як міг, чим було.
Цей
саван у нас.
Тисячі років у твоїх руках.
Ось він. Дивіться на чари.
Ти відчуваєш?
У мене мурашки. Поглянь.
Так, овва.
Саме так.
Відчуваєш його силу?
Я візьму. Просто залишу, так.
Допомога зайва.
Я зцілена.
Алілуя.
Ти глянь на себе. Як тобі таке?
Вона почала ходити. Спрацювало.
Що там відбувалося?
Ти маєш вірити в дива, якщо хочеш, щоб здійснювалися.
Буде диво, якщо заведеться.
Треба вірити, хлопче. Я вірив.
Ельдорадо, ми їдемо.
-Чорт, вони точно повідомили. -Топе! Поверни!
-Поверни сюди. -Не чіпай водія.
-Топпере, розвернися. -Годі. Він сказав не чіпати водія!
-Це відповідальність. -Тоді швидше.
Це лише приверне увагу.
Думаю, гірше вже не буде.
Ви просто кошмар. Ви через все сваритеся?
-Утисни ту педаль, хлопче! -Так!
Можеш трохи прискоритися. Ти їдеш під 100!
-Гаразд. До біса. Уперед. -Просто швидше.
Ось так. Оце я розумію.
Стій.
-Стій! Хрест випав! -Чорт.
-Чудово, Топпере. -Ви сказали їхати швидше.
-Якого біса? -Чорт.
Це підробка.
Просто підробка.
Звісно. Звісно, ми вкрали підробку.
Поупе, мені щиро шкода.
Чуєте це? Мені не можна тут бути. Дідусь — суддя.
Старий, спокійно.
Не подумають, що чувак у шльопанцях грабіжник.
Так, і ящик біля моєї вантажівки.
-Точно нічого страшного. -Треба йти.
-Ви йдете? -Поупе, треба йти.
Поупе.
Поупе, треба йти.
Ми знайдемо його пізніше.
-Поупе, треба йти. -Ми його знайдемо. Ходімо.
Ходімо.
Це прямо з дому Папи, старий.
Думаєш, не можемо отримати більше?
Він прямо з церкви, старий.
Так перетворимо хрест на невідстежувані гроші.
Невідстежувані?
Я чув, учора сталося дещо дике.
Справді?
-Пам'ятаєш той наш фальшивий хрест? -Так.
Його викрали.
-Схоже на карасів, так? -Ой, без сумніву.
Я б заплатив половину, щоб побачити вирази їхніх облич,
коли відкрили коробку.
Не сумніваюся.
Знаєш, яка точка плавлення золота, Кантрі-Клабе?
Тисяча шістдесят чотири градуси.
Хоч нас двох розплавить.
Я мушу бути з тобою відвертим. Не знаю, чи я зможу.
Я зможу.
Так, я знав.
Увесь твій, Кантрі-Клабе.
Ось так.
Потрапимо до пекла. Це точно.
Переклад субтитрів: Павло Дум'як