När jag var liten pratade pappa jämt om de storslagna äventyren.
Lewis och Clark, Cabeza de Vaca, de Magalhães, Marco Polo.
Han berättade om deras triumfer och upptäckter.
Med det var en sak med de äventyren han inte berättade.
Skattjakter och upptäcktsresor
är inte bara segerparader och guldbyten.
På varje stort äventyr, även de berömda,
kommer en tid då alla vägar bär till katastrof,
varje steg verkar vara ett felsteg
och varje val en fälla.
Vi måste hålla tyst om det här. Vi kan inte berätta för dina vänner.
Nej, de är lika mycket en del av det här som du är.
Vill du medvetet utsätta dem för fara om du kan undvika det?
Om du kan undvika det?
Jag trodde inte det. Vi delar ändå lika. Vi berättar senare.
Men nu, för deras eget bästa…
Uppfattat?
Ja.
Se på dig, grabben!
Kom igen, JJ!
Vi åkte till arkivet i Charleston och…
Det var en återvändsgränd.
Det gav inget.
Så guldet, korset och nu Eldorado.
Tre missar av tre möjliga.
Oturen fortsätter.
Underbart…
Vi ses, John B.
Jag åker och fiskar. Tack för ölen.
-Vi är väl tillsammans? -Ja.
Så vi berättar alltid sanningen för varandra.
Sarah, jag berättar sanningen.
-Tror du att jag ljuger? -Nej, men…
Det du berättade går inte riktigt ihop.
Ni åkte till Charleston utan att säga nåt. Jag försöker bara förstå varför.
Även om du inte kan berätta för de andra kan du berätta för mig.
Se på mig. Vad hände? Du har varit så konstig sen din pappa kom tillbaka.
-Vad som hände? -Ja. Det är jag. Jag står på din sida.
Vet du vad som hände? Pappa kom tillbaka. Han försöker hjälpa oss.
Din pappa försökte döda dig.
Jag är ledsen att du inte kan hantera det.
Har jag fel?
Ring mig när du vill tala sanning.
-Hur är det? -Jättebra.
Kom. Vi har saker att göra. En 500 år gammal jakt kallar.
-Pappa? -Hör du mig?
-Ja, nu hör jag dig. -Korset är inte på tåget.
-Det kom aldrig fram. Nån har stulit det. -Herregud. Vem då?
Jag vet inte vem som har stulit det!
Jobbigt. Det kan ha varit vem som helst.
Inte direkt. Det kan vara en av en väldigt liten grupp.
Vi skulle ju ändå bara ge bort det. Vem bryr sig?
Okej, Rafe.
Vi släpper det nu.
Gör klart listan jag gav dig. Skriv på för East river-fastigheten och stäng kontoren.
Jag ville prata om det. Jag tycker att vi behåller kontoren.
Va?
Jag borde nog stanna här ett tag och utveckla företaget.
Det vore bra för oss. Inte sant?
-Hör på. -Nej.
Nej, du ska lyssna på mig. Lyssnar du?
Minns du att du sa att jag skulle se till att göra nytta? Det är det jag gör.
Jag kan göra grejer. Utforska möjligheter.
Så jag tror att det gagnar alla om jag stannar här ett tag.
Du har ett uppdrag.
Du är där som min ställföreträdare för att lägga ner företagen.
Det är det enda vi kan göra.
-Om du inte klarar av det… -Så vadå?
Tänker du flyga hit?
Det skulle vara som att se Elvis. Ward Cameron, allihop!
Herregud, han lever! Han har uppstått från de döda!
Jag har familjeringen nu, farsan.
Jag bär den. Det är min tur att ta plats. Du är död.
Du. Du får massor av tillfällen att gottgöra henne.
Du har hela livet på dig. Tro mig, jag vet.
-Nu har vi viktigare saker att tänka på. -Jag gillar inte att ljuga för henne.
Men tänk på Eldorado. Fokusera på målet.
Jag lovar att gottgöra henne.
Vem ska vi träffa?
En gammal pluggkompis. Hon heter Kelly Kepler.
Vi reste till pyramiderna i Chichén Itzá ihop. Campade och blev fulla.
Hon blev besatt av mayakulturen när hon såg hieroglyferna på bollplanen.
Hon kanske kan översätta.
Försiktigt.
Vad händer här?
-Eric. John Routledge -Hej, John.
Ska ni flytta? Var är dr Kepler?
-Vi borde nog åka. -Va?
-Herregud. Jag beklagar. Hur dog hon? -En hjärtattack. Helt oväntat.
Jag kan inte bo kvar bland alla minnen.
-Så tragiskt. Det var tråkigt att höra. -Inget kunde döda Kepler.
Hon kom just hem från en expedition. Hon hade gjort en viktig upptäckt.
Vadå?
En ruin i djungeln. Nånstans i Sydamerika.
-Vet du var, mer exakt? -Nej, hon berättade aldrig.
Expeditionsmedlemmarna svor att hemlig- hålla platsen tills de kunde publicera.
Kan du ge mig nån information? När åkte de? Vilka var hon med?
Expeditionsansvarig var professor Sowell. Han bor inte långt härifrån.
Jag antar att du känner Sowell. Du känner ju alla på Kildare.
Han var min mentor och fick mig intresserad av Eldorado.
Perfekt. Kan han hjälpa oss att dechiffrera stenen?
Jag vände mig inte till honom först, för han gillade inte att jag hoppade av.
-Han är en tjuv. Han stal min sedelklämma. -Vi polisanmäler väl inte?
Pappa, snälla.
Okej. Ingen polisanmälan.
Men du slutar träffa den där gangstern. Eller hur?
-Jag vet. Han stal. -Bra.
Jag slutar.
Jag är stolt över dig. Det här är första steget. Du börjar se klarare.
-Är det Sarah? -Jag öppnar.
-Jag vill inte störa, om det inte passar. -Ingen fara.
Vad är det?
John B och jag har bråkat lite.
Han har varit jättekonstig sen hans pappa kom tillbaka.
Ja. Jag har ingenstans att bo. Rafe är på Tannyhill.
-Jag undrade om jag kunde bo här, hos er. -Ja, självklart.
Nej. Vad pratade vi om, Kie? Gränser.
Du måste försöka respektera vår tid. Vi försöker respektera din.
Jag är ledsen. Du är alltid välkommen, men kom i morgon.
-Vi behöver lite familjetid. -Javisst. Jag förstår.
-Jag är ledsen. -Jag bor hos JJ eller nåt.
-Det gör inget. -Vi ses.
MEDDELANDE OM VRÄKNING
Hallå?
JJ!
STÄNGT
VATTEN
Sarah?
Vad håller du på med?
Hej, Top.
Du ser lite törstig ut. Det finns öl. Ta en.
Jag trodde aldrig att jag skulle bli en vagabond som dricker öl. Det är pinsamt.
Jag trodde att avancerade stötar var mer din grej nu. Tågrån och sånt.
-Förlåt. -Jag dömer inte.
Jag klandrar dig inte om du gör det.
Jag vet att du har det tufft nu.
Jag kan släppa av dig vid Tannyhill och prata med Rafe om du vill. Eller inte.
Var bor du?
-Förlåt. Jag vill inte lägga mig i. Jag… -Det är lugnt.
Jag vet att du har pojkvän, och jag har flickvän nu.
-Har du flickvän? -Ja.
-Förvånad? -Klart att du har.
Vem?
Elena.
Reedy?
-Gillar du inte henne? -Nej, det är bara…
När vi var ihop var hon på dig jämt.
-Det var konstigt. -Du är svartsjuk.
-Nej. -Du är svartsjuk. Det är okej.
Hon var liksom alltid redo för anfall.
Du stack och gjorde slut med mig, så…
-Top! Läget? -Hej.
-Jäklar. Är det där Sarah Cameron? -Hej, Kelce.
Säg att hon kommer.
-Vart? -Vi ska ut till Mace.
Vi ska… Kelce, Phebes, inte Elena.
Vi ska surfa och sola.
Umgås lite. Du borde följa med.
-Det blir kul. Det blir nyttigt för dig. -Ja, följ med!
Följ med, Sarah.
Snälla. Jag vill att du följer med.
-Ja? -Okej.
-Är det ett ja? -Ja.
Hon är på!
Mrs Hunter, jag är tillbaka, redo att fortsätta.
Jag vet att jag har missat en del, men jag vill köra hårt.
Vi kan satsa på VanderHorst-priset igen, FN-rollspelet.
Så att jag kan bygga upp min meritlista. Jag låg före, så det borde gå bra.
Du har inte missat "en del". Du har missat 27 skoldagar, nästan sex veckor.
Jag kan gå sommarskola, vad som än krävs.
Pope, du har inte tillräcklig med timmar för att flytta upp till nästa årskurs.
Ens om du får godkänt i alla ämnen.
-Då gör jag examensprov. -Examensprov? Okej.
Vi tittar på vad som är möjligt.
Det här är vad som är möjligt.
HÖSTTERMIN
Det här är grundnivå. Jag gick dem i åttan.
De avancerade kurserna har fyllts av elever som inte missade halva terminen.
Pope, jag tror på dig.
Men du måste börja fokusera igen.
STUDIEVÄGLEDARE
Ni har er selleri framför er och ni ser processen.
Så där.
Det är precis det som ska hända.
Pope! Vart ska du?
Ursäkta! Du behöver ett badrumspass.
UTBILDNING ÄR VÄGEN TILL EN LJUSARE FRAMTID
Jag kan ta igen det. Jag gör vad som helst.
Tvättar båtar, rensar fisk, tankar - vad som helst. Jag ställer upp.
Förutom badrummen.
Jag har ett problem som gör att jag får kväljningar.
-Men allt annat. -Jag vet inte.
Jo, det vet du. Kom igen! Det är jag!
Det är jag.
Du vet att jag fixar det. Jag är den bästa du har.
Ser du alla båtar? Det är kook-båtar. Kooks betalar mina räkningar.
De litar inte direkt på dig och dina vänner.
Det är de som säger det. Det där är bara larv.
-Frågan är hur det ser ut. -Herregud.
Och det ryktas, förutom allt annat, att du stal den där katamaranen.
Jag var med Sarah Cameron. Det är hennes familjs båt.
Inte enligt registreringen. Den är Rafes, och han säger att du stal den.
Han har den här för att han vill hålla den ifrån dig.
-Nåt måste det finnas. -Jag är ledsen. Guffy har sagt nej.
Jag kan hitta billig arbetskraft som inte irriterar mina kunder.
Jag måste gå.
Jäklar, Rafe. Kom igen, Country Club.
Hur kan du ha den här utan att säga nåt?
Du får plats med ett helt gym här.
-Dags att tänka, Barry. Vi måste göra nåt. -Vi har gjort en massa saker.
Vi har ont om tid.
Kom ner. Du kommer inte att tro det.
-Okej. -Ser du några köpare?
Du snackar bara affärer.
Jag lever inte så här jämt.
Vi måste ta det här på allvar.
Mannen! Jag borde göra en tand av det här
-Rör inte. Lägg tillbaka den. -Var inte så paranoid.
Jag skiter i korset. Vi försöker tjäna pengar.
Moster har kontakter. Hon kan hjälpa oss att sälja skiten.
Klimparna och hela den smälta enchiladan!
Ädelstenarna är i nyskick. Vi säljer guldet i tackor.
Inga pogue-affärer med en gammal anställd på en billig smyckeskedja.
Tala inte illa om min moster.
Jag menar inte din moster, jag säger bara…
Du gjorde vad?
-Hoppade av skolan. -Ditt stipendium, då?
Jag förlorade det. Jag förlorade alla kurser. Jag hade tur om jag fick godkänt.
Mina betyg är skit.
Allt jag hade på gång är borta.
Vet du varför jag är körd? För att jag försökte göra det rätta.
Hjälpa John B med skatten och få tillbaka min familjs arv. Vad fick jag för det?
Jag är nedsparkad. Det är över. Jag är körd.
Du kan inte bara ge upp.
Hallå! Nyhet!
Vad är det? Vad har hänt? Jag anar en tung stämning.
Pope hoppar av skolan.
-Det är ändå sjukt att vara coroner. -Käften.
-Okej, dålig tajming för det här. Fan. -Vad är det?
Jag var nere hos Guffy för att få tillbaka mitt jobb.
Jag såg Caddyn, och på den satt Rafe och Barry.
Jag smög dit för att höra vad de pratade om.
Han har korset.
Och han har smält ner det.
Jag är ledsen.
Okej?
Jag vet.
Fan!
Klart att det var Rafe.
Vi kunde nog ha gissat det.
Santo Domingo-korset skändat.
För pengar?
Jag vet.
Vi måste hålla oss lugna och tänka ut en plan. Vi måste hålla…
Du blir bättre på det där.
-Det här är sjukt, även för att vara dem. -Jag vet.
-Jag håller helt med. -De kommer undan med det.
-De kommer bara att fortsätta. -Det är knappast nåt nytt.
Nej.
Jag är less på att alltid vara snäll.
Pope?
Vart ska du?
Vad har den här killen emot dig?
Inget. Förutom att jag vägrar att vara en kugge i ett korrupt akademiskt system.
Okej, så du… Vadå?
Blev klokare, gav dig i väg och protesterade genom att svälta dig?
Vi kan fortfarande vinna storkovan. Vi har ju gudabilden.
Sowell är den främsta experten på förcolumbiska hieroglyfer. Fan.
Han var pedantisk gällande gräsmattan.
Gräsmattefreak. Konstigt att ni inte kom överens.
Kan vi inte komma tillbaka när han är hemma?
Det är nåt som inte stämmer här. Han kan ha råkat illa ut. Vi måste kolla.
-Minns du sist vi kollade runt hos nån? -Vagt.
Vagt, okej. Det gick inte så bra, eller hur?
Kan vi fundera lite?
Ett kort samtal på en minut vore jättebra.
Pappa?
Enda vägen ut är igenom. Rakt fram till guldådern.
Tommy, är du här? Professorn?
Hallå?
Är det nån hemma?
Tommy?
Pappa.
Det här är konstigt. Sowell skulle aldrig ha det så här.
Kom igen. Du.
Kolla där bak.
Nej! Lugna ner dig!
Vad i helvete?
-Förlåt mig. -Vad i helvete händer?
-Sowell. -Tommy? Tommy!
Det är jag, Johnny Routledge.
Din student. Minns du?
Routledge är död.
Jag är inte död. Jag står ju här.
Big John. Ditt största misslyckande.
Förslösat ungdomslöfte, lysande början som slutade i katastrof.
-Minns du när jag lämnade dig? -Vid Mayautgrävningen. Hur kan jag glömma?
Vi fick problem. Du övergav oss.
Övergav? Det är ett starkt ord. Min radio dog.
-Komplikationer. Oförutsedda problem. -Nu minns jag.
Ursäkterna.
-Du är Routledge. -Ja.
Det här är min son, John B.
Beklagar det där, dr Sowell.
Varför ser du ut så där? Väntar du besök av solguden?
Jag trodde att nån bröt sig in.
Jag måste skydda mig.
Avledning och attack. Det funkade för mayafolket.
Jag ber om ursäkt för min entré.
Jag trodde att ni var nån annan.
Yo!
-Är det officiellt? -Nej.
Du var så kär i Topper. Nu är det hans bästis. Jag hänger inte med.
-Hej. -Hej.
Kör hårt!
-Gud! Jag skulle dö. -Jag klarar inte det där.
Vi brukar inte ha samma smak, men Topper…
-Du var grym. -Tack.
Inte för att snoka, men var ni verkligen på en öde ö?
Ja, i en månad.
Jäklar! En fördel måste ha varit att slippa föräldrar.
-Ingen skola. -Du var med din pojkvän, så det är okej.
Tagga ner! Sluta förhöra henne. Ni är rena Gestapo.
Ge henne lite andrum.
-Sarah, jag vill visa dig en sak. -Nu?
-Ja. Jag tror att du gillar det. -Okej.
-Jag är snart tillbaka. -Ha så kul.
-Fråga inte så mycket. -Det är lugnt.
Var de schysta?
Ja. Varför skulle de inte vara det?
-För att de är superavundsjuka. -På mig? Jag är hemlös.
Låt mig förklara. Du, Sarah Cameron, har varit med om ett äventyr.
Du var på en öde ö.
Det är sjukt. De är avundsjuka. Jag. Alla är avundsjuka.
Hur fick ni mat? Hur sov ni? Duschade?
Jag har så många frågor.
Det låter helhäftigt.
Poguelandia.
-Poguelandia? -Poguelandia.
Ön fick heta det. JJ döpte den.
Jag ville rösta, men Poguelandia fastnade.
Han gjorde en flagga med en kyckling i kokosnöts-behå som rökte en joint.
Vi ljusterfiskade varje dag. Cleo förlorade nästan en tå.
Pope tog reda på att man kan göra bandage av fikonlöv, så han la om såret.
Kie kan så klart massor om blad, örter, växter och sånt.
Vi överlevde tillsammans.
Och John B?
Han var där.
-Förlåt. Du behöver inte prata om det. -Ingen fara.
Jag vill bara att du har kul. Du behöver inte oroa dig för nånting.
Men… Ser du den där? Det är dit vi ska.
-Dit? -Ja.
-Redo? Vi tar båten. -Okej.
-Går det bra? -Ja. Herregud.
-Fantastiskt. -Visst är det?
Herregud.
Försiktigt. Vi sätter oss.
-Inte illa. -Helt galet.
Visst är det?
-Jag visste inte att man kunde ta sig hit. -Det är ingen öde ö, men…
Det är rätt coolt.
Jag är glad att jag fick visa det.
Jag med.
-Jag uppskattar hjälpen. -Jag vill inte missa mrs Heywards mat.
Till skillnad från min pliktförgätne son.
Han kommer säkert när som helst.
Har nån av er rört pistolen jag har under kassaapparaten?
-JJ? -Jag har inte rört den.
Nån har tagit det.
-Den är borta! -Det var inte jag.
Jäklar! Jag måste hitta den.
Den ligger säkert nånstans. Det är jag säker på.
-Det är han. -Han ger sig på Rafe.
-Jag kollar Tannyhill. -Jag kollar marinan.
-Du verkar lite nervös. -Det hade du också varit i mina skor.
Jag företog en resa förra året.
-Till bergen i Venezuela. -Orinocobäckenet.
-Just det. -Solana, vägvisarens plats?
Du berättade.
Var är det, mer exakt?
Vi var fem som hittade platsen. Sen vi kom tillbaka har tre dött.
-Vi är bara två kvar. -Vi var precis hos Kepler.
Hjärtattack, sa de. Hon tävlade i triathlon. Kom igen!
Nån försöker tysta oss. Ni borde åka härifrån, för er säkerhet.
Vi har hört talas om det här. Det är därför vi är här.
-Nej. -Jo.
-Vad det än är vill jag inte se det. -Det tror jag.
Du kan väl bara titta på det, helt kort?
Kom igen, Tommy.
Du minns väl varför jag hoppade av doktorsutbildningen?
Jag anklagades för att vara besatt av suspekta konspirationsteorier om Eldorado.
Nu är de inte så suspekta. Min värsta kritiker har övertygats.
Jag trodde att det var fantasier. Min rubbade pappa. Sen hittade vi den här.
-Solanas gnomon. -Du sa det, inte jag.
-Jag trodde att den var förstörd. -Delad på mitten, men inte förstörd.
-Nu är den hel igen. -Otroligt.
Ni hittade den.
Den saknade pusselbiten.
Nu undrar vi bara var den hör hemma, och det vet nog du.
Du kallade den Solanas gnomon.
Vad är en gnomon?
En stav som kastar en skugga. Som ett solur.
Skuggan kan informera om tid och månad.
Om den placeras där den hör hemma vid rätt tillfälle
-så lär den visa vägen till… -Eldorado.
Okej.
Vad händer?
John.
Du måste släppa det här.
Jag vet att jag väckte intresset hos dig och Kepler, men se vad som hände.
Det finns krafter här.
Jag vill bara veta var Solana är och vad det står, sen går vi.
Du förstår inte.
Tommy…
Vad står det?
Du vet vad det är, du läser ju.
Vad står det? Dölj inget för mig!
-Sluta! -Okej, jag berättar.
Sätt dig. Låt honom jobba.
Det här är Solanaplatsen i temalacatl.
Man placerar gnomon här och den ställer en fråga.
Gnomon…
Vad…
Vad händer sen? Vad?
-Vad är det där? -Kalinago.
Ner!
-Jäklar. -Nej!
Nej!
Stick!
Var tyst! Sitt stilla.
Där är den.
Jag har den.
-Leta efter de andra två. -Vad gör du?
-Vänta. -Du litar väl på mig?
Ja.
Jag ska hitta vår gnomon.
Hjälp professorn!
-Kolla källaren. -Uppfattat. Jag kollar här.
Professorn?
Nevil.
Vem…
Nevil? Vad betyder det?
Förlåt. Förlåt mig.
John B, spring!
-Pappa! -John B!
Stanna där, annars skjuter jag.
Jag måste tacka, John, för att du hittade andra halvan.
Trots dina brister är du påhittig.
Det kompenserar nästan att du stal från mig.
Gör slut på honom.
Vänta lite! Vänta.
Vänta. Hur ska du kunna översätta det som står?
Det är inte mayaspråk, det är kalinago.
Ingen har nånsin helt översatt kalinago. Det vet du.
Jag är den enda i världen som kan översätta.
Du dödade just den andra.
Om du dödar mig hittar du aldrig Eldorado.
Om du inte är helt säker på att du har löst det
skulle jag inte mula mig än.
För honom till båten.
-Pappa! -Jag kommer.
För pojken till mig.
Nej! Släpp honom! Han är inte inblandad!
-Pappa! -Kom!
Jag lovar att översätta. Släpp honom, Singh!
Släpp honom!
Den lösa tråden.
John Booker Routledge.
Din pappa följer med på mitt sökande.
Du får privilegiet att dö på det klassiska viset.
-Kör. -Nej.
-Sätt fart. -Snälla. Singh.
Nej! Singh, nej!
Nej!
Snälla! Gör det inte! Singh!
En till. Kom igen!
Ner på knä.
Ner!
Rör dig inte.
Titta rakt fram. Det gör inte ont.
Mina ögon!
Stanna!
Det är fint att vara tillbaka på Mace.
Med alla.
Tror du att det hade varit annorlunda om jag inte hade slagits den där kvällen?
Vad menar du?
Vänta.
-Vad menar du? -Jag…
Jag var svartsjuk.
Jag kan medge det nu. Jag var…
…galen i dig och det…
…gjorde mig lite rubbad.
Jag hatar rubbade personer.
Jag gjorde saker som jag ångrar.
Jag…
Jag är ledsen.
Jag vill bara att du ska vara lycklig.
Mr Singh, jag kan inte läsa den här som en tidning.
Det är komplicerat. Det kan ta en vecka att översätta en hieroglyf.
Du har tur. Det tar en vecka att nå Orinoco.
Om du inte har översatt det innan vi är framme, vet jag att du inte kan.
Om du översätter den, får du leva. Om inte, dör du.
Hej, broder. Det var längesen.
Situationen är som så:
Jag har det här. Omärkta tackor. Okej.
Ädelstenarna är i nyskick.
Jag vet. Vi pratade om det tidigare.
Vill du verkligen göra det där?
Det kommer att kännas bra.
Men bara ett ögonblick.
Jag bryr mig inte.
Du bryr dig om din mamma. Och din pappa.
Vad skulle de säga?
De skulle förstå hur jag känner.
För en gångs skull skulle han förlora, som vi alltid gör.
Det spelar ändå ingen roll.
Jag har förlorat allt.
Skämtar du?
Du har en familj.
Ett hem.
Vänner som skulle ta en kula för dig.
Jag skulle ge vad som helst för att ha det.
Du har mycket kvar att förlora.
Släpp den.
Bara…
Andas.
Släpp det.
Jag har dig.
Du klarar dig.
Tack.
God natt.
Ser man på.
Kul att du kunde komma.
Tänker du berätta?
Säga vad det egentligen är som pågår?
Jag vet att jag har varit lite undvikande.
Och…
-Tänjt på sanningen en del. -Ljuga, heter det.
Ja, jag vet.
-Vad är det som pågår? -Pappa dödade två personer.
-Han ville skydda mig. -Vänta lite.
-Menar du allvar? -Ja.
Det var killarna från Coastal Venture.
-De letade efter Denmarks dagbok. -Och han dödade dem?
Ja. Sen dök Singh upp. De tog pappa och försökte döda mig.
De har fört honom till Sydamerika. De är på väg nu.
-Sen dödar de honom säkert. Jag vet inte. -Sluta!
Andas.
Jag måste tänka.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Hur tar vi oss till Sydamerika?
Ingen aning.
Men…
Vi kommer på nåt.
-Ja. -Vi är pogues. Vi kommer alltid på nåt.
Undertexter: Rosanna Lithgow