‫למה אנשים עושים את מה שהם עושים?‬
‫לא חשבתי שזה עד כדי כך מסובך.‬
‫אתה עושה מה שאתה רואה לנכון.‬
‫באותו הרגע.‬
‫כשפגשתי את טופר לראשונה,‬
‫חשבתי שהוא הבחור המושלם.‬
‫מנומס,‬
‫מתוק,‬
‫ממשפחה טובה.‬
‫הוא היה כל מה שג'ון ב' לא היה.‬
‫אבל הלב רוצה מה שהלב רוצה.‬
‫ועכשיו, אחרי כל מה שקרה…‬
‫זה לא פשוט כמו שזה נראה.‬
‫- חופים של סודות -‬
‫טוב, אני גווע ברעב.‬ ‫-כן, גם אני.‬
‫הגיע הזמן לבלוע כדי לא לגווע.‬
‫מי מדבר ככה?‬ ‫-אני בחיים לא אגיד את זה שוב.‬
‫סליחה.‬
‫ממש נהניתי אתמול.‬
‫היה נחמד לעבור יום, יום אחד,‬
‫בלי שזה יהיה קשור ל…‬
‫ללנסות לברוח מהמשטרה ו…‬ ‫-כן.‬
‫לגנוב את הטנדר של אבא שלך.‬
‫כן. תודה. הוא ממש שמח. זה היה מושלם.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫אתה יודע מה, תודה.‬
‫הייתי במצב קשה מאוד.‬
‫נהניתי מאוד איתך.‬
‫וכן, שרה, חשבתי עלייך המון.‬
‫את בטח כבר יודעת את זה.‬
‫קשה לדמיין את כל מה שקורה עם אבא שלך,‬
‫עם המשפחה שלך, ועם האנשים האחרים שבחייך.‬
‫היי, סאלי.‬
‫אז אני אבין אם תרצי לקחת לך רגע‬
‫כדי לנשום.‬
‫שיט.‬
‫את בסדר?‬
‫מה?‬ ‫-זאת קיארה.‬
‫קי…‬
‫זה בסדר?‬
‫והיא ראתה אותנו.‬ ‫-כן.‬
‫בבקשה. יום נעים.‬
‫קי!‬
‫קי, חכי רגע, אפשר…‬
‫טופר ואני רק אכלנו ארוחת בוקר.‬ ‫-זה לא ענייני.‬
‫זהו זה. תצטרפי אלינו אם בא לך.‬
‫ארוחת בוקר?‬
‫כן, ארוחת בוקר.‬
‫יו, קי!‬
‫יו, טופ.‬
‫לא היה לי לאן ללכת אתמול בלילה.‬
‫קליאו הייתה אצל פופ, לא מצאתי‬ ‫את ג'יי-ג'יי, לג'ון ב' ולי היה איזה קטע.‬
‫הוא מצא אותי‬ ‫ולקח אותי למייס עם עוד כמה חבר'ה.‬
‫אז את מביאה אותו למסעדת האי בשבת?‬
‫קי! מה קורה? איזו מקריות, נכון?‬
‫אני פשוט אלך.‬
‫אני לא רוצה להפריע.‬ ‫-מעולה.‬
‫אני חייבת לעזור להורים שלי‬ ‫להתארגן למסיבה הערב.‬
‫אתה יודע מה, גם אני אזוז.‬
‫רגע, מה? האוכל שלנו כרגע יצא.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-איך תצליחי לבלוע כדי לא לגווע?‬
‫טופר.‬ ‫-כן, אני הולכת.‬
‫אני הולכת עם קי.‬
‫אבל תודה.‬
‫אני אתקשר אליך.‬
‫טוב.‬
‫להתראות, שרה.‬
‫שרה, מה את עושה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אז תסביר לי את העניין עוד פעם אחת.‬ ‫-טוב, הנה.‬
‫לשם הם לוקחים אותו. זה האתר של הפסל.‬
‫הצבעת על דרום אמריקה,‬ ‫אתה מבין את זה, נכון?‬
‫כן.‬
‫זה מה שידוע לך? שהוא נמצא בדרום אמריקה?‬ ‫-בגלל זה אנחנו נוסעים לבית של הפרופסור.‬
‫תראה, הוא היה באתר.‬ ‫-בסדר.‬
‫אז אני מאוד שמח שיש לנו את המפה.‬
‫רגע. וואו!‬ ‫אנחנו נוסעים עכשיו לבית שיש בו גופה?‬
‫לשם אנחנו נוסעים?‬
‫כן.‬ ‫-ואתה יודע איך ניראה אם המשטרה תגיע פתאום?‬
‫כן.‬
‫טוב, אני רק מוודא.‬
‫אבל אפשר לעשות את זה זריז? להיכנס ולצאת.‬
‫הגופה שלו נעלמה?‬
‫סאוול היה ממש כאן.‬
‫וסאוול היה ה…‬ ‫-הפרופסור.‬
‫כן. אני יודע מה קרה.‬ ‫הם כבר היו כאן, ג'ון ב'.‬
‫שלחו לכאן מנקים שבטח חיטאו את כל החדר.‬
‫אז כנראה לא נשאר פה כלום.‬ ‫-אולי נשאר משהו.‬
‫טוב, אז מה אנחנו מחפשים?‬
‫כל מה שקשור לחפירה ארכיאולוגית.‬
‫תודה. זה ממש מצמצם את האפשרויות.‬ ‫-אני משתדל.‬
‫כל דבר. בסדר. כל דבר, קיבינימט.‬
‫ברצינות, אחי?‬
‫רגע! וואו! אל תשאיר טביעות אצבע, אחי.‬
‫זאת זירת פשע פעילה.‬
‫כן, אתה יודע מה, אני אחפש במטבח.‬
‫אף אחד לא בודק אף פעם את המקרר.‬ ‫-כן, לך על זה.‬
‫היינו ממש כאן.‬
‫אבא, סאוול, הפסל.‬
‫טומי. היי.‬
‫הטמלאקאטל שואל שאלה.‬
‫הפסל.‬
‫הגנומון…‬
‫הגנומון מה, טומי? הגנומון מה?‬
‫קלינאגו.‬
‫טמלאקאטל.‬
‫- סולאנה -‬
‫ג'יי-ג'יי.‬
‫ג'יי-ג'יי!‬
‫מה זה? זמן לנשנוש? מה אנחנו עושים?‬
‫אתה יודע מה?‬ ‫אני ממש מרגיש ששופטים אותי עכשיו.‬
‫בטח.‬ ‫-בסדר?‬
‫יש פה עוף שלם שסתם ייזרק.‬
‫אני לא אתן לזה לקרות.‬ ‫זה לא כאילו אני גונב את זה.‬
‫אף אחד אחר לא יאכל את זה. אז אני אקח‬ ‫את החומרים המזינים מהעוף הנהדר הזה,‬
‫ואמלא מצברים. טוב?‬
‫לא אכלתי כבר כמה ימים.‬ ‫-היי.‬
‫מצאת משהו?‬ ‫-כן.‬
‫צוות מחקר מקומי יוצא לדרום אמריקה.‬
‫אחד מהם הוא סאוול?‬
‫הנה.‬
‫טוב.‬
‫לכל הרוחות.‬ ‫-מה?‬
‫נוויל.‬
‫מה?‬ ‫-נוויל.‬
‫הדבר האחרון‬ ‫שסאוול אמר לפני שמת היה "נוויל".‬
‫נוויל, כלומר…‬ ‫-הנה, כאן.‬
‫נוויל פרסו,‬
‫מדריך המשלחת.‬
‫אז סאוול אמר, "חמישה אנשים במשלחת", כן?‬
‫כן.‬ ‫-שלושה מהם מתו.‬
‫מה שמשאיר לנו שניים.‬
‫סאוול.‬
‫נוויל.‬
‫כן.‬ ‫-הוא האחרון שנשאר בחיים.‬
‫כן, אני חושב שסאוול אמר לי להזהיר אותו.‬
‫חייבים למצוא את נוויל.‬
‫היי, חבר.‬
‫אבא.‬
‫מה לעזאזל אתה עושה כאן?‬
‫ראיתי שזה גדול עליך,‬ ‫אז חזרתי כדי לעזור לך.‬
‫אתה רוצה לעזור?‬ ‫-כן.‬
‫אז תלך.‬
‫אתה לא יכול להיות כאן.‬ ‫-אני יודע שגנבת את הצלב, רייף.‬
‫אז, קדימה. רייף.‬
‫נמאס לך לחיות בצלי.‬
‫וחשבת שהגזמתי.‬
‫בכך שמסרת משהו שלי. למה שאחשוב ככה?‬
‫צדקת. הייתי צריך לדבר איתך‬ ‫לפני שתרמתי את זה.‬
‫זה הגיע לך.‬ ‫-כן. היית צריך.‬
‫אתה צודק.‬
‫זו הייתה הטעות שלי,‬ ‫אבל הנה אנחנו, והצלב אצלך,‬
‫וחייבים להתנהל איתו בצורה חכמה, טוב?‬
‫כן.‬ ‫-הצלב הזה מיוחד.‬
‫בסדר?‬ ‫-תקשיב, העסק גמור.‬
‫איזה עסק?‬ ‫-זה נעשה.‬
‫לא היה לך זמן לסגור עסקה…‬
‫טוב, זה כן נעשה,‬ ‫כי אני מוכר חלק ממנו היום.‬
‫מה זאת אומרת, "חלק"?‬ ‫-התכתי את החרא הזה.‬
‫אתה צוחק. לא התכת אותו.‬ ‫-לא, אני לא צוחק.‬
‫כאילו, אני יכול…אני אראה לך עכשיו.‬ ‫-רייף, לא.‬
‫כאילו, תקשיב, זה רק…‬ ‫-לא.‬
‫…רק חלק קטן מאוד ממנו, אז…‬
‫התכת אותו?‬
‫כן, התכתי את הצלב של סנטו דומינגו.‬ ‫כן, התכתי אותו.‬
‫איך יכולת לעשות את זה, רייף?‬ ‫-כי אני מנסה להרוויח כסף.‬
‫מה? למה?‬
‫כי אי אפשר לאתר חלקי חילוף, אבא.‬ ‫על מה אתה מדבר?‬
‫חלקי חילוף?‬ ‫הוא לא יסולא בפז! הוא יחיד במינו!‬
‫מה הבעיה?‬ ‫-אלוהים.‬
‫אני לא מבין.‬ ‫תסביר לי. אתה יכול להאיר את עיניי?‬
‫גם אם לא אכפת לך ממנו,‬ ‫הוא איבד את הערך שלו.‬
‫חוץ מזה, זו ענתיקה.‬
‫אתה לא יכול להמיס את הצלב הזה!‬ ‫-אני יכול! פשוט תפסיק!‬
‫אני מדבר עכשיו!‬
‫בסדר? זה לא קשור אליך!‬
‫כאילו, סינג החזיק אותי כבן ערובה,‬
‫כלוא, לא ידעתי אם אחיה או אמות,‬
‫וחשבתי, "אם אצא מפה, אני לא אשב‬
‫"ואחכה לנדבה ממך."‬
‫רציתי לקחת את מה ששייך לי, בסדר?‬
‫שמגיע לי.‬
‫אתה מבין?‬
‫כן.‬ ‫-הבנת את זה?‬
‫כן.‬ ‫-יופי.‬
‫בסדר. טוב, רייף.‬
‫את הנעשה אין להשיב.‬ ‫-כן, זה נעשה.‬
‫עכשיו צריך להתקדם.‬ ‫אתה צריך לעשות את מה ששלחתי אותך לעשות.‬
‫כדי שנוכל לחזור לגוואדלופ,‬ ‫ולהתחיל יחד חיים חדשים.‬
‫תקשיב.‬ ‫-יהיו לנו חיים חדשים.‬
‫גם אני רוצה להתחיל מחדש.‬ ‫-טוב, יופי.‬
‫אבל לא בגוואדלופ.‬ ‫-מה?‬
‫למה שאתחיל שם מחדש, לעזאזל?‬
‫כי אנחנו לא יכולים להישאר כאן, בן.‬
‫לא.‬
‫לא, אתה לא יכול להישאר כאן. אני יכול.‬
‫כאילו, יש לי פה את האנשים שלי.‬ ‫יש לי את הבית שלי.‬
‫טוב, אבא,‬ ‫אני מתכוון שאני לא צריך אותך יותר.‬
‫אני מסתדר.‬
‫רייף, תקשיב לי.‬
‫מה תעשה? תרביץ לי?‬
‫רייף.‬ ‫-עם המקל שלך?‬
‫אני אמכור את הזהב שלי.‬
‫בסדר? את הזהב שלי.‬
‫ואני אעשה מה שמתחשק לי‬ ‫ואין לך מה לעשות בנדון, טוב?‬
‫לך הביתה, אבא.‬
‫טוב, שרה. הגיע הזמן להתוודות.‬
‫מה קרה?‬
‫איתך ועם טופר?‬
‫אלוהים.‬
‫האמת היא שזה ממש מביך.‬
‫הוא תפס אותי שותה בירה ב"טיקי בר".‬
‫לא נכון.‬ ‫-כן.‬
‫ישר מהחבית.‬
‫אני לא שופטת.‬ ‫-הייתי מבינה אם כן.‬
‫ואז הגיעו כמה חבר'ה מ"קיי-סי-די",‬ ‫והם התכוונו ללכת למייס.‬
‫ואז…‬
‫נישקתי אותו.‬
‫את שונאת אותי?‬
‫שנאה היא לא המילה המתאימה.‬
‫אז את וג'ון ב' נפרדתם?‬
‫לא. אני לא יודעת. אני לא רוצה להיפרד.‬
‫כאילו, מאז האי, יש הרגשה כזאת…‬
‫לא נורמלית,‬ ‫והיה נחמד להרגיש שוב משהו נורמלי.‬
‫ואני כאילו…‬
‫אני על הפנים.‬
‫אני מרגישה כל כך על הפנים.‬
‫נראה לי שכולנו קצת מבולבלים.‬
‫כן.‬
‫את,‬
‫אני,‬
‫ג'יי-ג'יי.‬
‫הוא גנב את מחזיק השטרות של אבא שלי,‬ ‫ואני עדיין כועסת על זה.‬
‫הוא פשוט מעמיד פנים שלא אכפת לו.‬
‫הוא לא מוכן לדבר איתי.‬
‫אני מעדיפה להתווכח על זה.‬ ‫-כן.‬
‫וויזי?‬
‫מה?‬
‫שלחתי לה הודעה כשהגענו.‬
‫שרה, אל תכעסי, אבל ברחתי.‬
‫אני באו-בי-אקס, ואני חייבת לראות אותך.‬
‫בואי לדירה שאנחנו משכירים‬ ‫ברחוב גרינסבורו, טוב?‬
‫אבל שרה, בבקשה אל תספרי לאף אחד.‬
‫טוב, אני רוצה להבין. בגלל שאתה מכיר מישהו‬
‫עם אותו שם משפחה כמו של נוויל,‬ ‫אתה חושב שהם קרובי משפחה.‬
‫זאת התוכנית הגדולה שלך?‬ ‫-כן. בסדר.‬
‫כמה אנשים עם שם המשפחה "פרסו" אתה מכיר?‬
‫אני ובן דוד שלי פגשנו כאן מישהו בקיץ שעבר,‬
‫כי היינו בעסקי הצלייה, כן.‬
‫שם משפחה, פרסו.‬
‫או רגע, אולי זה היה "פרסט"?‬
‫לא. טוב, נדמה לך…‬ ‫-לא.‬
‫כי מדובר פה בחיים של אבא שלי.‬ ‫-לא, אני מכיר את מר פרסו.‬
‫תאמין לי. זה בסדר.‬
‫היי, מר פ', נכון?‬
‫היי!‬ ‫-כן. אמרתי לך.‬
‫כן. מה קורה, אחי?‬
‫כן. היי. אז אנחנו מחפשים את נוויל.‬
‫הוא עדיין כאן?‬ ‫-לא, הוא שם.‬
‫מסתתר ליד "דו קירק".‬ ‫-דו קריק?‬
‫בסירת המגורים שלו. ממש רחוק.‬
‫למה אתה מפקפק בי?‬ ‫-הרעיון היה קצת מופרך.‬
‫טוב, אז אנחנו מחפשים…‬
‫סירת מגורים.‬
‫זה נראה כמו סירת מגורים.‬ ‫-אתה חושב שהוא שם?‬
‫לא יודע. כאילו…‬ ‫-יש רק דרך אחת לדעת.‬
‫נוויל? היי!‬
‫תפסיק!‬ ‫-אחי, מה?‬
‫מה זאת אומרת "מה"?‬ ‫הוא חושב שמנסים להרוג אותו.‬
‫הוא בטח חמוש.‬
‫טוב. זאת מלכודת מוות.‬
‫כן, אבל אין לנו ברירה, לצערי.‬
‫הוא האדם היחיד בחיים שיודע איפה אבא שלי.‬
‫ג'יי-ג'יי, תהיה בשקט.‬
‫התנור חם. הוא עדיין כאן.‬
‫אולי הוא התחפף כשהוא שמע שאנחנו באים…‬ ‫-שטנים ערמומיים!‬
‫אדוני! תקשיב! נוויל! אנחנו רק רוצים לדבר.‬
‫ג'ון ב'! מלכודת תיל.‬
‫לא!‬ ‫-עזוב אותו!‬
‫עצור! אנחנו מכירים את פרופסור סאוול.‬ ‫-מי מסר לך את השם הזה?‬
‫עזוב, גבר!‬
‫תקשיב לי, אנחנו חברים, טוב?‬ ‫-היי!‬
‫היית באורינוקו בשנה שעברה!‬ ‫עם עוד חמישה אנשים. נכון?‬
‫איך ידעת את זה?‬ ‫-שחרר.‬
‫תעזוב את זה!‬
‫אחי, אנחנו באותה קבוצה, בסדר?‬
‫תקשיב, אנחנו לא רוצים לפגוע בך, טוב?‬
‫תניח את זה.‬
‫אלוהים. תקשיב, פגשנו את סאוול ממש אתמול.‬
‫הוא…‬
‫לא שרד.‬
‫הוא מת?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אני מצטער.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני האחרון שנשאר.‬
‫כן.‬
‫לכן היינו צריכים להגיע אליך לפניהם.‬
‫אם אנחנו מצאנו אותך…‬
‫גם הם יכולים.‬
‫יש לי רק כמה שאלות.‬
‫סולאנה, היית שם. כן?‬
‫זהו מקום נוטף רשע.‬
‫בסדר.‬
‫חתיכת האבן הזאת ששם.‬
‫אני ואבא שלי מצאנו את מה שמניחים במרכזה.‬
‫הגנומון.‬ ‫-גנומון.‬
‫מה זה גנומון?‬ ‫-הגנומון. היי, אני מטפל בזה.‬
‫תקשיב לי.‬
‫כמה אנשים רעים לקחו את אבא שלי למקום הזה,‬
‫והם יהרגו אותו.‬
‫אז אני צריך שתעזור לי‬ ‫למצוא את המקום הזה, נוויל.‬
‫לא.‬
‫לא?‬
‫הקללה עשתה כבר מספיק.‬
‫לא. תקשיב, זאת לא קללה. טוב?‬
‫אני מבין שזה מסוכן, אבל אני זקוק לעזרתך.‬
‫היי.‬ ‫-מה קורה?‬
‫תשתוק!‬
‫נוויל, כמה תנועה יש בנהר הזה?‬
‫כלום.‬
‫נוויל! נוויל פרסו!‬
‫אלוהים!‬
‫תרימו את העוגן!‬
‫קדימה!‬
‫קדימה.‬
‫נוויל?‬
‫אני יודע שאתה כאן.‬
‫בוא נגמור עם זה.‬
‫קדימה.‬
‫לא תוכל להתחבא לנצח.‬
‫שיט.‬
‫היי. רגע.‬
‫לא הפעם, ידידי.‬
‫למטה.‬
‫ג'יי-ג'יי, מצ'טה!‬
‫תחתוך את הכבל.‬
‫זה לא נגמר.‬
‫ראג'!‬
‫קדימה!‬ ‫-קדימה!‬
‫חייבים לזוז.‬ ‫-כן, אני זז.‬
‫הם באים?‬
‫לא, אנחנו בסדר.‬
‫אתם חייבים לי עוגן.‬
‫אין בעד מה.‬
‫ואתה יודע שהבחור הזה גם בסדר?‬
‫אנחנו צריכים לפגוש היום המון אנשים.‬
‫אז תקשיב מה שנעשה.‬
‫אנחנו ניפטר מהחרא הזה בהדרגה.‬
‫גוש אחד קטן‬
‫בכל פעם.‬
‫נמכור קצת כאן.‬
‫קצת שם.‬
‫מתחת לרדאר.‬
‫אמיתי.‬
‫קצת קל.‬
‫אם תואילי לבוא אחריי, מיס סופיה.‬
‫אגף הווי-איי-פי.‬ ‫-כן?‬
‫כן, רק לאנשים מאוד מיוחדים‬ ‫מותר להיכנס לכאן.‬
‫אפשר לראות מכאן את המים.‬
‫היי, זה לא איזה "ג'ים בים" מגעיל, טוב?‬
‫זה "פאפי ואן וינקל".‬ ‫זה עולה כמו משכורת של יום.‬
‫אם אתם לא שותים, תסתלקו מהבית שלי.‬
‫עופו מהשטח שלי.‬
‫אז אלה חיי הווי-איי-פי, מה?‬
‫כן.‬
‫מגניב.‬
‫רוצה לראות עוד?‬ ‫-כן, מתאים.‬
‫חדשות מצוינות. אלה חדשות מצוינות.‬ ‫אני אעשה לך את הסיור המלא.‬
‫אל תברח.‬
‫תני לי חמש דקות. ניפגש למעלה.‬
‫בסדר.‬
‫קאנטרי קלאב! קדימה, ילד!‬
‫קדימה, בוא נשתה לחיים.‬
‫זאת לא תוכנית גרועה, אחי.‬ ‫החרא הזה ממש הצליח, נכון?‬
‫מה אמרתי?‬
‫יש רק דרך שבה כל החרא הזה יתמוטט לדעתי.‬
‫איך?‬
‫בגלל אבא שלך, רייף.‬
‫כן, תבין…‬ ‫-מה זאת אומרת, אבא שלי?‬
‫תחשוב על החרא הזה, אחי.‬
‫אבא שלך הודה‬
‫ברצח של המון אנשים, נכון?‬
‫אבל הגופה היחידה שיש לנו, רייף,‬
‫היא של שריף פיט.‬
‫ואבא שלך לא הרג את שריף פיט,‬ ‫רייף, אתה עשית את זה.‬
‫בסדר. היי.‬ ‫אנחנו לא מדברים על זה עכשיו, טוב?‬
‫הכול טוב, אחי.‬
‫היית צריך להציל את אבא שלך.‬ ‫אני מכבד את החרא הזה.‬
‫ואז הוא לקח על עצמו את האשמה.‬
‫אבל תחשוב על זה מנקודת המבט שלו.‬
‫כי הדבר היחיד שעומד בין החיים שהיו לו‬
‫לחיים שיש לו עכשיו הוא אתה, רייף.‬
‫לא אכפת לי עד כמה אתה חושב‬ ‫שאבא שלך דתי ומתחסד.‬
‫במוקדם או במאוחר,‬
‫הוא יבין שזה אתה‬
‫או הוא.‬
‫מה הוא יעשה לדעתך?‬
‫אז אם הייתי במקומך,‬
‫הייתי פועל להוציא אותו משדה הקרב,‬ ‫לפני שהוא יתחיל לצייץ.‬
‫אבל זאת רק דעתי.‬
‫תעשה מה שנראה לך, קאנטרי קלאב.‬
‫אתה יודע משהו, מר הייוורד?‬
‫יש לי מתכון לשרימפס חריף‬
‫שאנשים יעמדו בשבילו בתור.‬
‫אהבתי.‬ ‫-גם אני.‬
‫זה מוצא חן בעיניי.‬ ‫-היי, לאן אתה הולך, רוצח?‬
‫לבית ספר. ביום שבת.‬
‫זה מבאס, אבל אין לי ברירה.‬
‫מי צריך בית ספר‬ ‫כשהזהב של אל דוראדו ישלם לך את המלגה?‬
‫כן, עדיין אין לי אותו, אבל…‬
‫היי,‬
‫תודה על אתמול בלילה.‬
‫אתה יודע שאני שומרת עליך.‬
‫לך עם ראש מורם, פופ.‬ ‫אתה בן למשפחת הייוורד.‬
‫אתה שומע?‬
‫אני רוצה לראות רק מאיות בסמסטר הזה.‬
‫אני חושבת שאנחנו מגדלים אותו כמו שצריך.‬ ‫מה דעתך?‬
‫גם אני חושב‬ ‫שאנחנו מגדלים אותו כמו שצריך, קליאו.‬
‫יופי, אז אם תעקבו אחריי.‬
‫יש לנו כאן משולש רגיל,‬
‫ולכל משולש‬
‫יש שלושה תיכונים.‬
‫מה זה תיכון?‬
‫תיכון הוא קו שעובר מקודקוד אחד‬
‫אל אמצע הצלע שמולו.‬
‫ומכיוון שלמשולש יש שלושה קודקודים,‬
‫נעשה את אותו הדבר מהקודקוד הזה,‬
‫לנקודת האמצע של הצלע מול הקודקוד.‬
‫ואחרון חביב, יש לנו את הקודקוד האחרון,‬
‫אל נקודת האמצע של הצלע מול קודקוד זה.‬
‫ומה שמגניב בזה…‬
‫- אל דוראדו‬ ‫הרויאל מרצ'נט, הצלב -‬
‫כל התיכונים נפגשים בנקודת המרכז.‬
‫די מגניב, מה?‬
‫ואם נתקדם הלאה…‬
‫כל תיכון מחולק…‬
‫- דנמארק -‬
‫כל הזמן דנמארק טאני.‬
‫תפרט, מר הייוורד.‬
‫דנמארק טאני כתב פעם‬ ‫מה בדיוק מקור העושר שלו?‬
‫דנמארק קנה את חירותו עם מטיל זהב, נכון?‬
‫ועכשיו כשידוע לנו‬ ‫שהוא היה על הרויאל מרצ'נט,‬
‫אפשר להניח שיש קשר בין ההון שלו‬ ‫לזהב של הרויאל מרצ'נט, נכון?‬
‫סביר להניח. כן.‬
‫חשבת פעם מאיפה הגיע כל הזהב הזה בדיוק?‬
‫כאילו, באיזה מכרה כרו את כל זה?‬
‫לא חשבתי על זה.‬
‫כאילו,‬
‫הזהב הזה שינה את חייו,‬
‫ודנמארק טאני היה על אוניה עם הכומר‬
‫שהיה האדם החי האחרון שראה‬ ‫את מקור הזהב הזה.‬
‫אתה מתחיל להבין שאולי היומן‬ ‫לא נגנב מסיבות היסטוריות?‬
‫נתקלת פעם במשהו שהיה שייך לדנמארק‬
‫שאולי היה במקור מדרום אמריקה?‬
‫לא.‬
‫אבל בהתחשב במורשת שלך, מר הייוורד,‬
‫הנחתי שסרקת את הארכיונים המשפחתיים שלך.‬
‫כן, זה הדבר הראשון שעשיתי.‬
‫תודה רבה, מר סון. טוב לראות אותך שוב.‬
‫טוב לראות אותך, מר הייוורד.‬ ‫-תודה. כן.‬
‫- קילדר נדל"ן - רוז קמרון‬ ‫להשכרה -‬
‫שלום?‬
‫וויזי?‬
‫וויז?‬
‫ידעתי, קיבינימט. ידעתי.‬
‫הייתי צריך לראות אותך, שרה.‬
‫רק הייתי צריך לומר לך שאני מצטער, כי אני…‬
‫לא, אל תזוז!‬
‫אתה יודע כמה זה טיפשי?‬
‫אם מישהו יראה אותך, אתה תלך לכלא.‬
‫אם אני אצעק והשוטרים יבואו, אתה תלך לכלא.‬
‫לא נראה לי שתעשי את זה.‬
‫תנסה אותי.‬
‫כבר עשיתי את זה.‬
‫מה?‬
‫אל תדאג.‬
‫קראתי להם ליחידה הסמוכה.‬
‫אני יכולה לצעוק.‬
‫אני עלולה.‬
‫אז לא משנה למה אתה כאן, אני מציעה שתזדרז‬
‫ולא תעצבן אותי.‬
‫כל כך כועסת.‬
‫כל כך הרבה שנאה.‬ ‫-כי אני חסרת בית.‬
‫אין לי כסף.‬
‫אין לי יותר משפחה.‬
‫אין לי לאן ללכת בגללך!‬
‫אני יודע.‬
‫והשתמשת באחותי הקטנה כפיתיון‬
‫כדי שאבוא לכאן.‬
‫אני יודע.‬
‫שרה, אני יודע כל מה שעשיתי, כל מה שקרה.‬
‫הכול.‬
‫זה באשמתי. אני יודע.‬
‫אני לא יודע איך אני אפצה על זה‬ ‫או אם אוכל, אבל אני אנסה.‬
‫אני אעשה מה שאני יכול.‬ ‫-בהצלחה.‬
‫אני יודע שלא תאמיני לי,‬ ‫אבל אני מנסה לחיות את חיי בדרך אחרת.‬
‫אתה רוצה לכפר על מעשיך?‬
‫תחזיר את הזהב לפוגס.‬
‫אפשר לדבר על זה.‬
‫אפשר.‬
‫בהחלט מגיע להם חלק מזה.‬ ‫-בוא נדבר על זה.‬
‫כרגע אני כאן בגללך.‬
‫זה של הדירה.‬
‫זה קצת כסף בשבילך.‬ ‫יש כאן את כל הכסף שתצטרכי.‬
‫אני פשוט…‬
‫אני יודע שלא תסלחי לי.‬
‫איך תוכלי?‬
‫אני רק רוצה שתדעי שאני אוהב אותך.‬
‫ושאני מצטער.‬
‫תבורכי, מותק.‬
‫תקשיב, נוויל, הם לוקחים לשם את אבא שלי,‬
‫ואתה היחיד שיודע איפה המקום.‬
‫נוויל, הם יהרגו אותו אם לא תעזור לנו.‬
‫הם הולכים לחפש את הזהב.‬
‫כן, מה עוד הם יכולים לחפש כבר?‬
‫אז הם גם ככה ימותו.‬
‫אלא אם כן הם יצליחו לעבור את המבחן,‬
‫מה שלא יקרה,‬ ‫אם הם לא יצליחו לתרגם את הפסל.‬
‫אתם מכירים את הסיפור.‬
‫לא.‬
‫אל דוראדו נמצאה על ידי מלך מבני הגואג'ירו,‬
‫וכשהגיע זמנו להשיל את קליפתו האנושית‬
‫ולפגוש את אבות אבותיו במישור האסטרלי,‬
‫הוא לא התכוון פשוט לתת את הזהב לבניו.‬
‫זה היה מקור כוחו.‬
‫הזהב היה צריך ללכת לאדם החכם ביותר,‬ ‫וכדי להבטיח שזה יקרה,‬
‫הוא יצר את מבחן הגנומון.‬
‫אז יש איזה מבחן עכשיו.‬ ‫-תמיד יש מבחן.‬
‫מי שיעבור את המבחן יקבל גישה לזהב.‬
‫אם תיכשל במבחן, תמות.‬
‫אם איכשהו תגיע לזהב מבלי להיבחן,‬
‫תמות.‬
‫נהדר. הוא משקר, נכון?‬
‫כי אין מצב שזה יקרה, נכון?‬
‫תגיד את זה לצוות של הסן חוזה‬ ‫ושל הרויאל מרצ'נט.‬
‫אנחנו לא רוצים את הזהב, נוויל.‬
‫טוב…‬
‫אני רק רוצה להציל את אבא שלי.‬
‫קח את ההגה.‬
‫כן, אדוני.‬
‫אתם חייבים להגיע לנמל טרס רוקאס.‬
‫משם, תחצו בעזרת מעבורת‬
‫עם מדריך נהרות בשם חוזה.‬
‫הוא ייקח אתכם במעלה נהר האורינוקו‬
‫לאל טסורו.‬
‫ושם, בתוך השיחים, תמצאו אתר.‬
‫אז חזרנו למשחק על הזהב?‬
‫תהיו טהורים בלב ובנפש.‬
‫אתה שם כדי להציל את אביך.‬
‫הזהב הורג את כולם.‬
‫טוב.‬ ‫-זוז.‬
‫כן, אדוני.‬
‫- הים הקריבי -‬
‫איך הולך?‬
‫אתה מצליח לתרגם, ג'ון?‬
‫כן.‬
‫יש קצת התקדמות.‬
‫הבנתי קצת מהחלק האחורי.‬
‫מסופר כאן סיפור על מלך השמש‬ ‫ואיך הוא עלה לשלטון,‬
‫ההגיוגרפיה של המנהיג האלוהי.‬
‫הוא הופיע, הפיץ את אורו, וכולי וכולי.‬
‫ומה הסיפור הזה בדיוק, ג'ון. ספר לי עוד.‬
‫טוב, על זה אני עובד.‬
‫בינתיים, עד כמה שהצלחתי להבין‬ ‫הסיפור מתחיל בזה שהמלך הבוגר לחלוטין צץ‬
‫מתוך האדמה.‬
‫ממש מחלציה של האדמה.‬
‫כן, זה נשמע מבטיח, נכון?‬
‫לחיי תרגום מהיר, ג'ון.‬
‫אני אשתה לחיי זה.‬
‫אתה יודע,‬ ‫בני המשפחה שלי הגיעו לכאן כעבדים נרצעים.‬
‫מהודו הרחוקה.‬
‫זה היה ב-1913.‬
‫הם הגיעו עם המשלחת הרשמית האחרונה‬
‫שחיפשה אחר אל דוראדו.‬
‫של טדי רוזוולט?‬
‫המשפחה שלך הייתה במשלחת האחרונה?‬
‫טדי רוזוולט.‬
‫עבדו עלינו.‬
‫השפילו אותנו.‬
‫שיעבדו אותנו.‬
‫אבל בירח המלא הבא, בנקודת ההיפוך,‬
‫כשאור הירח יזרח על פסלון החתול.‬
‫אתה, ג'ון, תפתור את משמעות הגנומון,‬
‫ואני אנקום את ההיסטוריה של משפחתי.‬
‫או שאקשור אותך לעץ בניאן‬ ‫ואפקיר אותך לנמלים.‬
‫- יום נישואין 15 שמח,‬ ‫מייק ואנה -‬
‫את צוחקת עליי, שרה? זה בכלל לא הגיוני.‬
‫וורד נמצא על אי הזה?‬ ‫כאילו, על אותו אי כמונו, שרה?‬
‫כן, הוא חזר.‬
‫אני מסגירה אותו‬ ‫בשנייה שאני רואה אותו, אני נשבעת.‬
‫אני לא יודעת איך את עושה את זה.‬
‫כל פעם שאני רוצה להתלונן על אבא שלי,‬ ‫אני פשוט חושבת על אבא שלך.‬
‫שמחתי לעזור.‬ ‫-תמיד עובד.‬
‫שמחה שיכולתי לעזור.‬ ‫-זה מעולה.‬
‫אני מעריך את זה.‬
‫לא אמרת לי שטופר יהיה כאן.‬
‫סליחה. אימא שלי הזמינה בערך את כל האי.‬
‫שיט.‬
‫זה לא כזה סיפור.‬
‫שיט.‬ ‫-אני ארחיק אותו.‬
‫זאת התוכנית,‬ ‫להביא את הבנות, למצוא את פופ ואת קליאו,‬
‫להגיע לדרום אמריקה בהקדם האפשרי. סבבה?‬
‫אני חייב לומר, ג'ון ב',‬ ‫זה נשמע קצת מעורפל, וגם אין לי דרכון, אחי.‬
‫תקשיב, אל תלאה אותי בפרטים.‬
‫נפתור את זה אחר כך. היי, תסתכל עליי.‬
‫כן.‬ ‫-אני אביא את שרה.‬
‫אני אביא את קי, משימת מפגש קטנה.‬
‫תעלה אותן בחזרה לסירה ותסתלק מכאן.‬
‫לפני כמה ימים אני ומייק‬ ‫נקלענו למריבה קטנה.‬
‫אם אני אלך לשם עכשיו ומייק יראה אותי,‬
‫הוא לא ייתן לקיארה לזוז ממנו.‬
‫המשימה תתפוצץ, לא נוכל לנסוע לשם.‬ ‫-היי.‬
‫תקשיב. פשוט שלא יראו אותך.‬
‫אתה צודק. אני אשאר כאן.‬ ‫-לא.‬
‫זה לא מה שאמרתי.‬ ‫-אני שומר עליך.‬
‫כן. מעולה.‬ ‫-אני אשאיר את הסירה מונעת.‬
‫אבל זריז, טוב?‬ ‫-כן, תודה.‬
‫נהדר. טוב, אני אלך לכאן.‬
‫בבקשה, לא.‬ ‫-אני לא אתרחק. פשוט תקראי לי.‬
‫היי.‬ ‫-היי, איך הולך?‬
‫טוב. מה שלומך?‬ ‫-טוב.‬
‫אני… טוב, אני לא רוצה לחשוף אותך או משהו,‬
‫אז אני פשוט אשמור על פרופיל נמוך.‬
‫אני יודע שלא יצאנו עם זה החוצה או משהו.‬
‫הבנת אותי?‬
‫היי, קי. מה שלומך?‬
‫היי. אפילו לא ראיתי אותך, אחי.‬
‫את הכנת את הקישוטים האלה?‬
‫הם ממש יפים.‬ ‫-כן.‬
‫"פארטי סיטי."‬
‫יש שם המון מבחר.‬
‫מגניב. טוב…‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫נתראה אחר כך.‬ ‫-כן, נתראה.‬
‫תיזהרי עם אלה, טוב? לאט לאט.‬ ‫-כן.‬
‫ביי, קי.‬
‫לפחות הוא עשה את זה קצר.‬
‫רגע. תסלחו לי, בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫אני רק רוצה לומר כמה מילים,‬
‫ואני לא ממש בקטע של נאומים,‬
‫אבל אני רוצה להודות לכם שבאתם‬
‫ולהודות לכם על התמיכה שלכם‬ ‫אחרי כמה חודשים קשים.‬
‫אני רוצה להודות לבת שלנו‬ ‫על כך שהגיעה לכאן.‬
‫היי, אנחנו אוהבים אותך.‬
‫גם אני אוהבת אתכם.‬
‫אבל חשוב מכל…‬
‫בואי הנה.‬
‫תודה לאנה,‬
‫על 15 שנה,‬
‫על כך שהפכת את המסעדה הזאת לסמל של חיינו.‬
‫אני אוהב אותך.‬ ‫-אני אוהבת אותך.‬
‫אוהבים אתכם, מייק ואנה!‬
‫פיגר-אייט, הקאט.‬
‫כולם כאן ביחד.‬
‫נכון.‬ ‫-כאי אחד.‬
‫אז תודה שסבלתם אותנו.‬
‫לחיים.‬ ‫-תודה שבאתם.‬
‫לחיים.‬
‫זה היה חמוד.‬ ‫-עשינו עבודה טובה.‬
‫את יודעת שאנחנו אוהבים אותך.‬
‫בשנה הבאה.‬
‫שרה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מזמן לא התראינו.‬
‫היי.‬ ‫-היי, בואי הנה. בואי איתי.‬
‫בואי.‬ ‫-מה אתה עושה פה?‬
‫יש לי המון מה לספר לך.‬
‫שרה, אני מצטער.‬
‫על איך שדיברתי אלייך בשאטו,‬ ‫ששיקרתי לגבי אל דוראדו,‬
‫שלא הייתי שם בשבילך כשהיית זקוקה לי.‬
‫זה בסדר.‬ ‫אני בטוחה שאבא שלך לא רצה שתגיד כלום.‬
‫לא. היי.‬
‫פישלתי.‬
‫התגעגעתי אלייך, ואל.‬
‫גם אני התגעגעתי אליך, ולאד.‬
‫אנחנו חייבים להסתלק מכאן.‬ ‫אנחנו חייבים לזוז. בואי.‬
‫לא. רגע.‬
‫שרה, מה קורה?‬
‫בסדר, לפני שאנחנו הולכים לאנשהו,‬ ‫לפני שאנחנו עושים משהו,‬
‫אני חייבת לספר לך משהו.‬
‫בסדר. דברי אליי.‬
‫עשיתי טעות.‬
‫וזה לא משהו שתכננתי,‬
‫ובהחלט לא משהו שאעשה שוב.‬
‫ו…‬
‫מה קורה, שרה?‬
‫אני סוג של הייתי עם טופר.‬
‫זאת הייתה טעות.‬
‫ואני רוצה להיות איתך,‬ ‫ואני לא רוצה להסתיר כלום.‬
‫בבקשה, אל…‬ ‫-שרה.‬
‫תגיד משהו, בבקשה.‬ ‫-שרה, סינג חטף את אבא שלי, בסדר?‬
‫והוא לוקח אותו‬ ‫לדרום אמריקה כדי להרוג אותו.‬
‫איך יכולת לעשות דבר כזה?‬
‫סליחה.‬
‫מה?‬
‫אני בטחתי בך.‬
‫עד שהמוות יפריד בינינו?‬
‫בבקשה.‬
‫ג'ון ב'.‬ ‫-אנחנו גמרנו.‬
‫בסדר?‬
‫ג'יי-ג'יי.‬
‫ראיתי את ג'ון ב' והנחתי שאתה בטח לא רחוק.‬
‫פשוט חשבתי שכדאי לי לשמור מרחק.‬
‫לא רציתי להרוס את המסיבה,‬ ‫אם את מבינה את כוונתי.‬
‫תהינו לאן נעלמתם. אתה בסדר?‬
‫לא.‬
‫תקשיבי, בקיצור,‬
‫אנחנו מארגנים עכשיו‬ ‫משימת חילוץ והצלה במלוא מובן המילה‬
‫כי ביג ג'ון נלכד.‬
‫מה זאת אומרת, נלכד?‬ ‫-ממש נלכד.‬
‫נלקח, נחטף, נפל בשבי, כזה.‬
‫לדרום אמריקה על ידי סינג.‬
‫אז אנחנו חייבים להגיע לשם בהקדם האפשרי.‬
‫דרום אמריקה? עכשיו?‬ ‫-כן, אני יודע.‬
‫זה סיכוי קלוש,‬ ‫אבל אנחנו מתכננים עכשיו תוכנית.‬
‫כאילו, אתה מגיע לכאן אחרי שגנבת מאבא שלי,‬
‫"הכול טוב. בואי ניסע לדרום אמריקה."‬
‫אז זה לא? את פשוט תתעלמי מאיתנו?‬
‫ג'יי-ג'יי, אני רוצה לדבר‬ ‫מאז שעזבנו את האי.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫רק על זה אני חושבת.‬ ‫אני לא יכולה לעשות את זה כרגע.‬
‫טוב, אז את אומרת‬ ‫שאת לא רוצה לקחת חלק בתוכנית‬
‫כשעומדים להוציא את ביג ג'ון להורג.‬
‫בסדר, מגניב. זה לא.‬ ‫-אני לא יכולה!‬
‫מגניב. טוב. זה כל מה שרציתי לדעת.‬
‫פשוט… בעצם, עוד דבר אחד אחרון.‬
‫כשתראי את מייק, תוכלי להודיע לו‬
‫שאני לא מרגיש רע בקשר למחזיק השטרות?‬
‫טוב? פשוט תגידי שממש הייתי צריך את זה.‬
‫אז בעצם תודי לו בשמי. תודה רבה.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫אתה באמת מתנהג כאילו לא אכפת לך?‬
‫כאילו, ברצינות.‬ ‫אתה מתנהג כאילו לי לא אכפת.‬
‫כאילו, אני אוהבת אותך, בנאדם.‬
‫מה?‬
‫קי, כאילו, תודה. בסדר, נהדר, לא, תראי.‬
‫זה לא יעבוד, טוב?‬
‫אני הולך לעזור‬ ‫לחבר הכי טוב שלי להציל את אבא שלו.‬
‫אולי נתראה בשובר הגלים כשאחזור.‬
‫כן, אולי.‬
‫אם אחזור.‬
‫היי, נתראה אחר כך. טוב?‬
‫היי, מה את עושה?‬
‫כלום.‬ ‫-למה שתית את זה ככה?‬
‫זה המשקה שלי.‬ ‫-את בוכה?‬
‫היי, מה קורה?‬
‫כלום.‬ ‫-דברי איתי.‬
‫מה קרה?‬
‫היא בגדה. זה מה שקרה.‬
‫אחרי כל מה שעברתי, היא הולכת עם טופר?‬
‫כאילו, מה הקטע?‬ ‫-אחי, חיפשתי אותך בכל מקום.‬
‫השעון מתקתק. בוא נזוז.‬ ‫אנחנו לא צריכים אותן.‬
‫יו, בוא נעוף מכאן.‬
‫ג'ון ב', מה אתה עושה?‬ ‫אל תחשוב על זה אפילו, אחי.‬
‫ג'ון ב', תעלה לסירה.‬
‫שיט.‬
‫לא, לא כאן, אחי.‬ ‫-לא.‬
‫ג׳ון ב׳!‬ ‫-זוזי.‬
‫אנחנו לא עושים את זה.‬ ‫-אתה מרגיש טוב עם עצמך?‬
‫די!‬ ‫-אתה צריך להירגע, אחי.‬
‫אני לא הורס להם את המסיבה שלהם.‬ ‫-לזה אתה דואג?‬
‫לך מפה.‬ ‫-אתה מרגיש טוב עם עצמך?‬
‫פעם אחת בחיים שלך,‬
‫אתה מוכן פשוט להסתובב וללכת?‬
‫בבקשה.‬
‫תסתכל עליי.‬
‫בבקשה, לא.‬
‫היי, אני לא כועס עליך, אחי.‬ ‫-טופר.‬
‫אנחנו בסדר?‬
‫לא. ג'ון ב', לא!‬
‫אתה אוהב את החרא הזה, טופ?‬ ‫-אלוהים.‬
‫תפסיק, ג'ון ב'!‬
‫תפסיק! מה אתה עושה? לא!‬ ‫-אתה מוכן לזה?‬
‫היי, די! מה אתה עושה?‬
‫ג׳ון ב׳! מר קאררה!‬
‫ג׳ון ב׳!‬ ‫-היי!‬
‫עוף מכאן!‬ ‫-תעיפו אותו מכאן.‬
‫לך מכאן.‬ ‫-זה מה שאתה רוצה, מייק?‬
‫תעזבו אותו.‬ ‫-על זה אני מדבר.‬
‫עופו מפה שניכם.‬ ‫-את מרוצה, שרה?‬
‫טופר?‬ ‫-צריך רופא?‬
‫הוא לא הגן על עצמו.‬ ‫-אנחנו צריכים חובש. תזמינו אמבולנס.‬
‫זוזו אחורה בבקשה.‬ ‫-אל תזיז את הראש, טופר.‬
‫תישאר איתי.‬
‫תקראו לעזרה.‬
‫למה אנשים עושים את מה שהם עושים?‬
‫היא בוגדת, זה מה שהיא. הייתי צריך לדעת.‬
‫יש לך מושג מה עשית עכשיו?‬
‫אני מניחה שזה לא ה"למה" שהכי מעניין אותי.‬
‫אלא שאלה אחרת.‬
‫כמה רחוק אפשר ללכת בדרך הלא נכונה…‬
‫לפני שיהיה מאוחר מדי לעלות על הדרך הנכונה?‬
‫כן, זו ההיסטוריה המשפחתית העתיקה שלנו.‬
‫הם הסתירו את זה ממני.‬
‫גם אבא שלי.‬
‫זאת סבתא שלי.‬
‫היא ידעה שאנחנו צאצאי משפחת טאני.‬
‫היא מתוקה.‬
‫מזכירה לי את סבתא שלי.‬
‫היא החזיקה את כולנו יחד.‬
‫טוב, בואי נמשיך לחפש.‬
‫את רואה משהו?‬
‫זה הטאני הזה שהיה הבעלים‬ ‫של הבית על האגם ששרה גרה בו?‬
‫כן, זה דנמארק טאני. את מכירה את הסיפור.‬
‫עבד נמלט שהפך לבעל אדמות.‬
‫הוא השאיר אחריו שלושה בנים.‬
‫הייתה לו גם בת?‬
‫תראי לי את זה.‬
‫סמל החיטה.‬
‫קלריס טאני.‬
‫כן, זאת הייתה הבת.‬ ‫היא גדלה במטע של לימברי.‬
‫רגע, יש כאן איפשהו אילן יוחסין.‬
‫אין לי מושג איפה להתחיל לחפש.‬
‫רגע אחד.‬
‫בינגו.‬
‫הנה היא.‬
‫קלריס טאני.‬
‫הוא בטח שלח לה את זה.‬
‫אבל תראי, זה מעולם לא נפתח.‬
‫לפתוח את זה?‬
‫אתה רואה כאן מישהו שיכול לעצור בעדנו?‬
‫תפתח את זה.‬
‫"קלריס היקרה,‬
‫"אני מתנצל שאני כותב לך את המכתב‬ ‫אשר יגיע אלייך ככל הנראה‬
‫"אחרי מותי."‬
‫זה מדנמארק.‬
‫"כמו כן, אני מתנצל‬
‫"שמעולם לא פגשתי אותך ואני אבא שלך."‬
‫לא נתנו לו לראות אותה.‬
‫הוא מדבר על האחים שלה,‬
‫על המורשת המשפחתית,‬
‫ועל הרויאל מרצ'נט.‬
‫"הכומר סבל לרוב מהזיות, אך ברגע של בהירות,‬
‫"הוא דיבר על פסל ועל עיר של זהב."‬
‫"חשבתי שהיו אלו‬
‫"דברי הבל בשל החום, אך…"‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬