Чому люди роблять те, що роблять?
Ніколи не думала, що все так складно.
Робимо те, що здається правильним. Тієї миті.
Коли я зустріла Топпера,
я думала, що він ідеальний хлопець.
Увічливий,
милий,
з гарної родини.
Він був протилежністю Джона Бі.
Але серцю не накажеш.
І тепер, після всього, що сталося.
усе не здається таким простим.
ЗОВНІШНІ МІЛИНИ
-Добре, я вмираю з голоду. -Так, я теж.
Час угамувати твій голод.
-Хто так каже? -Більше ніколи цього не скажу.
Вибач.
Мені вчора було дуже добре.
Було приємно провести день, один день,
не думаючи про…
-Утечу від лягавих і… -Так.
-Викрадення фургона твого тата. -Так. Дякую. Він так зрадів. Просто клас.
Знаєш що? Дякую.
Мені було дуже важко.
Мені було дуже добре з тобою.
І так, Саро, я багато про тебе думав.
Упевнений, ти це вже знаєш.
Я просто не уявляю,
що між тобою і твоїм батьком,
сім'єю та іншими людьми у твоєму житті.
Привіт, Саллі.
Тож я розумію, якщо ти хочеш просто
перевести подих.
Чорт.
Усе гаразд?
-Що? -Там Кіара.
Кі…
Це погано?
-І вона нас побачила. -Так.
Тримайте. Гарного дня.
Кі!
Кі, зачекай, можна…
-Ми з Топпером просто снідаємо. -Це не моя справа.
І все. Приєднуйся, якщо хочеш.
Снідаєте?
Так, снідаємо.
Агов, Кі!
Агов, Топе.
Учора мені не було куди піти.
Клео була в Поупа, я не знайшла Джей-Джея, а з Джоном Бі посварилася.
Він знайшов мене й відвів до Мейс з групою людей.
Тож ти приводиш його до ресторану посеред суботи?
Кі! Як справи? Оце збіг, скажи?
Я просто піду.
-Я не хочу заважати. -Чудово.
-Маю допомогти батькам улаштувати вечірку. -Знаєш, я теж піду.
Чекай, що? Нам щойно принесли їжу.
-Я знаю. -Як ти вгамуєш свій голод?
-Топпере. -Так, я іду.
Я піду з Кі.
Але дякую.
Я подзвоню тобі.
Гаразд.
Бувай, Саро.
Саро, що ти робиш?
Не знаю.
-Добре, ще раз покажи. -Гаразд, ось тут.
Ось куди його везуть. Це місце ідола.
Ти ж просто вказав на Південну Америку, ти це розумієш?
Так.
-Це все? Десь у Південній Америці? -Тому ми і їдемо до професора.
-Він був там. -Гаразд.
Тоді я радий, що в нас є мапа.
Чекай. Стривай! Ми їдемо до будинку з трупом?
Ми туди їдемо?
Якщо приїдуть лягаві, знаєш, на що це буде схоже?
Так.
Гаразд, просто перевіряю.
Але можна швидко? Зайшли й вийшли.
Його тіла немає.
Сауелл був тут.
-А Сауелл був… -Професором.
Так. Знаю, що сталося. Вони вже тут були, Джоне Бі.
Прибиральники, мабуть, знезаразили всю кімнату.
-Тож нічого не залишилося. -Може, щось ще є.
-Добре, що ми тут шукаємо? -Будь-що пов'язане з розкопками.
-Дякую. Це сильно звужує коло пошуку. -Я стараюся.
Будь-що. Гаразд. Будь-що, бляха.
Серйозно, старий.
Чекай! Стривай! Не залишай відбитків.
Це місце злочину.
Так, знаєш, я піду подивлюся на кухні.
-Ніхто не перевіряє холодильника. -Так.
Ми були тут.
Тато, Сауелл, ідол.
Томмі. Гей.
Темалакатл ставить питання.
Ідол.
Гномон…
Що гномон, Томмі? Що гномон?
Калінаґо.
Темалакатл.
СОЛАНА
Джей-Джею.
Джей-Джею!
Ти що, їси тут? Що відбувається?
Знаєш що? Я почуваюся засудженим.
-Звісно. -Гаразд?
Тут цілий птах, який просто пропаде.
Я цього не допущу. Я ж не краду його.
Ніхто не з'їсть. Знаєш що? Я прийму поживні речовини цієї пташки.
І заповню бак. Гаразд?
-Я не їв останніми днями… -Джею. Гей.
-Знайшов щось? -Так.
Експедиція до Південної Америки.
Один із них — Сауелл?
Ось він.
Добре.
-Чорт забирай. -Що?
Невілл.
-Що? -Невілл.
Останнє, що Сауелл сказав — це Невілл.
-Невілл, тобто… -Ось.
Невілл Персо,
гід експедиції.
Сауелл сказав: «П'ятеро людей в експедиції».
-Так. -Троє загинули.
Залишається двоє.
Сауелл.
Невілл.
-Так. -Він останній живий.
Так, гадаю, Сауелл казав попередити його.
Знайдімо Невілла.
Привіт, друже.
Тату.
Що ти тут, у біса, робиш?
Я побачив, що тобі складно, тому повернувся, щоб допомогти.
-Хочеш допомогти? -Так.
Іди.
-Тобі тут не можна бути. -Я знаю, що ти вкрав хрест, Рейфе.
Припини. Рейфе.
Ти втомився жити в моїй тіні.
І ти подумав, що я переборщив.
Віддавши щось моє. Чому б це мені так думати?
Ти мав рацію. Я мав з тобою поговорити спершу.
-Ти на це заслужив. -Так. Мав.
Маєш рацію.
Це моя помилка, але ось ми тут, і ми говоримо,
і слід бути розумними, гаразд?
-Так. -Цей хрест особливий.
-Гаразд? -Слухай, усе скінчено.
-Що скінчено? -Скінчено.
Немає на це часу.
Ну все скінчено, бо сьогодні я продаю частину.
-Як це «частину»? -Я розплавив його.
-Жартуєш. Не міг розплавити. -Ні, справді.
-Чорт. Я можу… Зараз покажу. -Рейфе, ні.
-Послухай, це лише… -Ні.
Лише невеличка частинка, тож…
Ти його розплавив?
Так, я розплавив хрест «Санто-Домінго». Розплавив.
-Як ти міг? -Я намагаюся заробити.
Що? Навіщо?
Бо частини не відстежити, тату. Про що ти?
Частини? Він неоціненний! Він унікальний!
-У чому біда? -Боже мій.
Я не розумію. Скажи. Можеш мене просвітити?
Навіть якщо він тобі байдужий, він утратив усю свою цінність.
І це реліквія.
-Не можна плавити хрест! -А я розплавив. Годі!
Зараз я розмовляю!
Гаразд? Це стосується не тебе!
Мене тримали в заручниках у Сінга,
зачиненим, я не знав, чи виживу,
і я подумав: «Якщо я виберуся, я не сидітиму,
очікуючи на подачки від тебе».
Я збирався забрати своє, ясно?
Те, що належить мені.
Розумієш?
-Так. -Уторопав?
-Так. -Добре.
Добре. Добре, Рейфе.
-Що зроблено, те зроблено. -Так і є.
Тепер треба рухатися вперед. Ти маєш зробити те, для чого я тебе прислав.
Повернемося у Гваделупу й почнемо спочатку.
-Слухай. -Буде нове життя.
-Теж хочу почати спочатку. -Добре.
-Добре, але не у Гваделупі. -Що?
Чого це мені починати там?
Бо ми не можемо тут залишатися, синку.
Ні.
Ні, ти тут не можеш залишатися. Я можу.
У мене тут команда. У мене тут дім.
Гаразд, тату, я хочу сказати, що ти мені більше не потрібен.
У мене все добре.
Рейфе, послухай.
Що ти зробиш? Удариш мене?
-Рейфе. -Палицею?
Я продам своє золото.
Добре? Моє золото.
І я зроблю все, що захочу, а ти нічого не вдієш, уторопав?
Іди додому, тату.
Гаразд, Саро. Час розкрити правду.
Що сталося?
Ти й Топпер?
О Боже!
Якщо чесно, дуже соромно.
Він знайшов мене, коли я впивалася пивом у барі «Тікі».
-Та ну. -Так.
Пила шоти.
-Я не засуджую. -Я б тебе не звинувачувала.
А потім з'явився народ зі школи, і вони вже їхали до Мейс.
А тоді…
поцілувала його.
Ти мене ненавидиш?
Не те слово.
То ви з Джоном Бі розійшлися?
Ні. Ну не знаю. Я не хочу цього.
З часів острова все було так
ненормально, і було приємно знову відчувати щось нормальне. І я…
Я сама не своя.
Зовсім не своя.
Думаю, ми всі так почуваємося.
Так.
Ти,
я,
Джей-Джей.
Він украв у мого батька гроші, і я досі серджуся.
Удає, що йому байдуже.
Не говорить зі мною.
-Краще б посварилися через це. -Так.
Уізі?
-Що? -Написала їй, коли ми прибули.
Саро, не сердься, але я втекла. Я в Зовнішніх мілинах і маю тебе побачити.
Приходь у наш орендований дім на Грінсборо.
Будь ласка, не кажи нікому.
Гаразд, хочу все прояснити. Отже, оскільки ти знаєш хлопця
з таким самим прізвищем, як у Невілла, ти думаєш, що вони родичі.
-Це твій план? -Так. Добре.
Скільки ти знаєш людей, на прізвище Персо?
Минулого літа я з двоюрідним зустрів хлопця, бо ми займаємося грилем. Так.
Прізвище — Персо.
Стривай, чи Персетт?
-Ні. Гаразд, ти думаєш… -Ні.
-Ми говоримо про життя мого тата. -Ні, я знаю. Я знаю. Обіцяю, Персо.
Довірся. Усе добре.
Вітаю, пане Пі, так?
-Привіт! -Так. Я ж казав.
Так. Як справи, старий?
Так. Отже, ми шукаємо Невілла.
-Він досі тут? -Ні, він там.
-Тримається біля Доу Крік. -Доу Крік?
У своєму човні-домі. Далеко-далеко.
-Чому ти в мені сумніваєшся? -Ідея була трохи малоймовірною.
Гаразд, ми шукаємо
човен-дім.
-Це схоже на човен-дім. -Гадаєш, він там?
-Не знаю. -Є один спосіб дізнатися.
Невілле. Гей!
-Припини! -Чуваче, що?
Як це? Він думає, що його намагаються вбити.
Мабуть, має зброю.
А, гаразд. Це пастка!
Так, на жаль, вибору немає.
Він єдиний, хто знає, де мій тато.
Джей-Джею, тихіше.
Плита тепла. Він досі тут.
-Може, утік, коли почув нас… -Підступні!
Пане! Слухайте! Невілле. Ми хочемо поговорити.
Джоне Бі! Шпортаю!
-Ні! -Відпусти його!
-Годі! Ми знаємо професора Сауелла. -Хто дав ім'я?
Відпусти!
-Послухайте, ми друзі. -Гей!
Ви були в Оріноко минулого року! З п'ятьма іншими людьми. Так?
-Звідки ти знаєш? -Відпусти.
Відпусти!
Ми в одній команді, старий, ясно?
Ми не хочемо вас кривдити.
Опусти.
Боже. Слухайте, ми вчора були із Сауеллом.
Він…
Він помер.
Він мертвий?
-Так. -Так.
Співчуваю.
Усе гаразд?
Залишився лише я.
Так.
Тому ми мали дістатися до вас першими.
Якщо ми знайшли,
то й вони зможуть.
Лише кілька запитань.
Солана, ви там були. Так?
Це місце зла.
Добре.
Оця брила.
Ми з татом знайшли те, що має бути в центрі.
-Гномона. -Гномона.
-Що таке гномон? -Гномон. Гей, я розберуся.
Послухайте.
Є погані люди, які забрали мого батька сюди
й уб'ють його.
Допоможіть знайти це місце, Невілле.
Ні.
Ні?
Прокляття вже достатньо попсувало.
Ні. Це не прокляття. Гаразд?
Це небезпечно, та маєте допомогти.
-Гей. -Що таке?
Замовкни! Замовкни.
Невілле, тут часто хтось плаває?
Ніколи.
Невілле! Невілле Персо!
Господи!
Підійміть якір!
Уперед!
Іди.
Невілле?
Я знаю, що ти тут.
Покінчімо з цим.
Ну ж бо.
Не ховатися ж вічно.
Чорт.
Гей. Чекайте.
Не цього разу.
Лежати.
Джей-Джею, мачете!
Ріж шнур!
Це ще не кінець!
Раджу!
-Уперед! -Уперед!
-Треба пливти. -Так, пливу!
Вони за нами?
Ні, усе добре.
Винні мені якір.
Звертайся.
Знаєш, що він теж рівний?
У нас сьогодні багато зустрічей.
Ось що ми зробимо.
Розіллємо його на шматки.
Один шматок
за одним.
Трохи тут.
Трохи там.
Непоміченими.
Автентичне.
Трохи замало.
Прошу за мною, пані Софіє.
-VIP-зона. -Так?
Так, сюди можна лише дуже особливим людям.
Можна побачити воду.
Гей, це вам не Jim Beam. Ясно?
Це Pappy Van Winkle. Денна зарплата, старий.
Якщо не п'єте, то забирайтеся з мого дому.
Геть з території.
То це VIP-життя?
Так.
Круто.
-Хочеш побачити ще? -Так, я за.
Чудові новини. Це чудові новини. І я проведу тобі екскурсію.
Не біжи.
Дай п'ять хвилин. Зустрінемося внизу.
Добре.
Кантрі-Клабе. Ну ж бо, старий!
Ну ж бо, випиймо ж.
План непоганий, старий. Це справді спрацювало, чи не так?
А я що казав?
Бачу лише єдиний варіант, за якого все провалиться.
Як же?
Твій батько, Рейфе.
-Так, розумієш… -Що ти маєш на увазі?
Подумай про це, друже.
Твій тато зізнався,
що вбив цілий пліт людей, чи не так?
Але єдине тіло, яке в нас є, Рейфе,
це тіло шерифа Піт.
А твій тато не вбивав шерифа Піт. Рейфе, це ти.
Гаразд. Гей. Ми про це зараз не говоритимемо, гаразд?
Усе добре.
Ти рятував батька. Я це поважаю.
І він узяв провину на себе.
Але подумай про це з його точки зору. Бо між життям, яким він жив раніше, і тим,
яким він живе зараз, є лише ти, Рейфе.
Мені начхати, наскільки релігійним, самовпевненим ти вважаєш свого тата.
Рано чи пізно
він зрозуміє, що тут або ти,
або він.
Як гадаєш, що він зробить?
Тож на твоєму місці
я б прибрав його, поки він не почав патякати.
Але це моя думка.
Сам думай, Кантрі-Клабе.
Знаєте що, пане Гейворд?
У мене є рецепт креветок,
за яким вишикуються за дверима.
-Клас. -Клас.
-Гей, куди ти прямуєш, убивце?
До школи. У суботу.
Відстій, та немає вибору.
Кому потрібна школа, якщо те золото оплатить стипендію?
Воно ще не в мене, та…
Гей,
дякую за вчорашній вечір.
Знаєш, я тебе прикрию.
Не опускай носа, Поупе. Ти Гейворд.
Чуєш?
І принось лише дванадцятки.
Гадаю, правильно виховуємо. Що скажеш?
Теж думаю, що виховуємо його правильно, Клео.
Добренько, тож якщо поглянете сюди.
Це в нас простий трикутник,
і кожен трикутник
має три медіани.
Що таке медіана?
Медіана — це, по суті, пряма, що йде з однієї вершини
до середини, протилежної цій вершині.
Оскільки трикутник має три вершини,
ми зробимо те саме для цієї вершини, медіанна лінія,
що проходить до середини навпроти цієї вершини.
І останнє, але не менш важливе, тут у нас остання вершина,
середина навпроти цієї вершини.
І це круто, адже…
ЕЛЬДОРАДО «КУПЕЦЬ» — ХРЕСТ
…медіани перетинаються в центроїді.
Круто, правда?
Якщо хочете піти далі,
кожен медіан розділений…
ДЕНМАРК
Завжди Денмарк Тенні.
Поясність, пане Гейворд.
Денмарк Тенні писав про походження свого багатства?
Денмарк викупив свободу злитком золота, так?
Тепер ми знаємо, що він був на «Купці», і можна впевнено припустити,
що його статок і золото «Купця» пов'язані, так?
Це було б хороше припущення. Так.
Ви ніколи не думали, звідки взялося все це золото?
З якої копалини воно взялося?
Я ніколи про це не думав.
Адже
це золото змінило його життя,
а Тенні був на кораблі зі священником,
що був останнім, хто бачив походження золота.
Починаєте думати, що щоденник
могли вкрасти не з історичних причин?
Зустрічали щось Денмарка, що могло бути південноамериканським?
Ні.
Але враховуючи вашу спадщину, пане Гейворд, я припустив,
що ви переглянули власні сімейні архіви.
Так, це було перше, що я зробив.
Дякую, пане Санн. Радий знову бачити.
-Радий вас бачити. -Дякую. Так.
НЕРОУХОМІСТЬ КІЛДЕРА — РОУЗ КЕМЕРОН ОРЕНДА
Агов?
Уізі?
Уіз?
Я, бляха, знала. Я знала.
Я мав тебе побачити, Саро.
Я хотів сказати, що мені шкода, бо я…
Ні, ти сиди, де сидиш!
Знаєш, як це тупо?
Якщо тебе побачать, тебе посадять!
Якщо закричу, і приїдуть лягаві, посадять тебе!
Ти цього не зробиш.
Перевіримо?
Я вже це зробила.
Що?
Не хвилюйся.
Викликала до сусідів.
Я можу закричати.
Можливо.
Тож, чому б ти не був тут, поспіши,
і не смій дратувати мене.
Така зла.
-Стільки ненависті. -Бо я бездомна!
У мене немає грошей!
У мене більше немає сім'ї!
Мені через тебе нікуди піти!
Я знаю.
А ти використав мою молодшу сестричку,
щоб заманити мене.
Я знаю.
Саро, я знаю все, що я робив, усе, що сталося.
Усе.
Це моя провина. Я знаю.
Не знаю, як я це виправлю, чи взагалі зможу, та я спробую.
-Зроблю все, що зможу. -Щасти.
Знаю, ти мені не повіриш, але я намагаюся жити по-іншому.
Хочеш помиритися?
Поверни золото карасям.
Ми можемо це обговорити.
Можемо.
-Вони заслуговують на це. -Поговорімо про це.
Зараз я тут заради тебе.
Це від квартири.
Це тобі гроші. Тобі з головою їх вистачить.
Я просто…
Я знаю, що ти не пробачиш.
Таке не пробачиш.
Я хочу, щоб знала, що люблю тебе.
І що мені шкода.
Благослови тебе Бог.
Слухайте, Невілле, туди везуть мого батька,
і тільки ви можете його знайти.
Невілле, його вб'ють, якщо ви нам не допоможете.
Шукають золото.
Так, а що ще їм шукати?
Усе одно помруть.
Хіба що пройдуть випробування,
але треба перекласти ідола.
Ви ж знаєте історію.
Ні.
Ельдорадо заснував король Гуахіро,
і коли прийшов його час, і настала пора ступати в потойбіччя,
він не хотів просто віддавати золото своїм синам.
Це було джерело сили.
Мало дістатися наймудрішому, а щоб це точно трапилося,
він вигадав випробування гномона.
-То є випробування. -Завжди є випробування.
Хто пройде його, отримає доступ до золота.
Якщо провалите — помрете.
Якщо ви якось дістанетеся золота, не пройшовши випробування,
ви помрете.
Чудово. Він бреше, правда?
Бо це неможливо, правда ж?
Скажи це екіпажу «Сан-Хосе» й «Королівського купця».
Нам не потрібне золото.
Ну…
Я просто хочу врятувати тата.
Хапай кермо.
Так, пане.
Вам до порту Трес Рокас.
Там знайдіть поромний перехід
від річкового провідника Хосе.
Відвезе вас на Оріноко
до Ельтесоро.
Це там. У кущі ви знайдете місце.
Гадаю, ми знову в золотій грі?
Очистіть свої серця, свої розуми.
Ви тут, щоб урятувати батька.
Золото вбиває всіх.
-Гаразд. -Посунься.
Так, пане.
Як справи?
Перекладаєш, Джоне?
Так.
Є якийсь прогрес.
Трохи розібрався.
Розповідає історію короля Сонця і про те, як він почав правити,
агіографію божественного лідера.
Він з'явився, поширив світло, бла-бла.
І що це за історія, Джоне? Розкажи більше.
Ну це я і намагаюся зрозуміти.
Поки що я можу сказати, що вона починається тим,
коли король виростає з-під землі.
Справді, зі стегон землі.
Так, це багатонадійно, правда?
За швидкий переклад, Джоне.
Чорт, за це я точно вип'ю.
Знаєш, моя родина прибула сюди як сім'я слуг.
З самої Індії.
Це було в 1913-му.
Прибули з останньою офіційною експедицією для пошуку Ельдорадо.
Тедді Рузвельт?
Твоя сім'я була в останній експедиції?
Тедді Рузвельт.
Нас обдурили.
Принизили.
Зробили рабами.
Але за наступного повного місяця, за сонцестояння,
коли місяць сяє на водяного кота,
ти, Джоне, розкриєш значення гномона,
і я помщуся за історію моєї сім'ї.
Або прив'яжу тебе до дерева баньяна й залишу мурахам.
З 15-ОЮ РІЧНИЦЕЮ! МАЙК І АННО
Ти знущаєшся, Саро? Це безглуздо.
Уорд на острові? На тому ж, що й ми, Саро?
Так, він повернувся.
Щойно я його побачу, я здам його, присягаюся.
Не знаю, як ти це робиш.
Щоразу, коли хочу скаржитися на тата, я думаю про твого.
-Рада бути корисною. -Працює щоразу.
-Я рада, що допомогла. -Чудово.
Дякую.
Не казала, що Топпер буде.
Вибач. Мама запросила, як і весь острів.
Чорт.
Нічого страшного.
-Чорт. -Не підпущу.
Ось план: збери дівчат, знайди Поупа й Клео,
якнайшвидше дістанемося до Південної Америки.
Трохи нечіткий, мушу сказати, Джоне Бі. І в мене немає паспорта.
Слухай, не втомлюй мене деталями.
Потім розберемося. Подивися на мене.
-Так. -Візьмемо Сару.
Візьмемо Кі, невеличке завдання. Заберемо на човен, і заберемося.
Нещодавно ми з Майком трохи посварилися.
Якщо я піду туди зараз, і Майк побачить мене,
не випустить Кіару з поля зору.
-Місію провалено, і все. -Гей.
Слухай. Просто не палися.
-Маєш рацію. Я залишуся тут. -Ні.
-Я не про це. -Я тебе прикрию.
-Так. Чудово. -Я не глушитиму.
-Поспіши, добре? -Так, дякую.
От чудово. Що ж, піду сюди.
-Не треба. -Я далеко не піду. Просто скажи.
-Привіт. -Привіт, як ти?
-Добре. Ти як? -Добре.
Я… Що ж, я не хочу зривати твоє прикриття,
тому я буду стриманим.
Я знаю, що в нас усе неофіційно.
Ти ж розумієш?
Привіт, Кі! Як ти?
Привіт. Я тебе навіть не помітила.
Це ти займалася декором?
-Красиво. -Так.
«Усе для вечірки».
Там чудовий вибір.
Клас. Що ж…
-Будьмо. -Будьмо.
-До зустрічі. -Так, побачимося.
-Не перепий, гаразд? Обережно. -А, так.
Бувай, Кі.
Хоча б не затягував.
Зачекайте. Будь ласка, перепрошую.
Дякую.
Я хочу сказати кілька слів.
З мене так собі оратор,
але я хочу подякувати вам, що прийшли,
і дякую за підтримку після важких місяців.
Я хочу подякувати нашій доньці за те, що вона тут.
Гей, ми тебе любимо.
І я вас.
Але понад усе…
Іди сюди.
Дякую, Анно,
за 15 років,
що зробили цей ресторан символом нашого життя.
-Я кохаю тебе. -Я кохаю тебе.
Люблю вас, Майк і Анно!
Вісімка, Відруб.
Усі тут разом.
-Саме так! -Як один острів.
Тож дякую, що терпіли нас.
-Будьмо. -Дякую всім, що прийшли.
Будьмо.
-Це було мило. -Ми молодці.
Ми любимо тебе.
Наступного року…
Саро.
-Привіт. -Привіт.
Давно не бачилися.
-Привіт. -Гей, іди сюди. За мною.
-Ходімо. -Що ти тут робиш?
Я стільки маю тобі розповісти.
І я стільки маю тобі розповісти.
Саро, пробач.
За те, як я говорив з тобою в Шато, за брехню про Ельдорадо,
за те, що не був поруч, коли потребувала.
Усе гаразд. Я певна, що твій тато не хотів, щоб ти щось казав.
Ні. Гей.
Я сів у калюжу.
Я сумував, Вал.
Я теж, Владе.
Слухай. Треба забиратися. Треба йти. Ходімо.
Ні. Чекай.
Саро, що таке?
Перш ніж ми підемо, перш ніж ми щось зробимо,
я маю тобі дещо сказати.
Добре. Розповідай.
Я зробила помилку.
Не те щоб я це планувала,
і я точно цього б не повторила.
І…
Що таке, Саро?
Я поцілувалася з Топпером.
Це була помилка.
І хочу бути з тобою, і нічого не хочу приховувати.
-Прошу, не треба. -Саро.
-Будь ласка, скажи щось. -Саро, Сінг викрав мого батька.
Везе його до Південної Америки, щоб убити.
Як ти могла?
Вибач.
Що?
Я тобі довіряв.
Доки смерть не розлучить?
Будь ласка.
-Джоне Бі. -Це кінець.
Добре?
Джей-Джею.
Я бачила Джона Бі. Я подумала, що ти теж десь тут.
Я вирішив, що краще тримати дистанцію.
Не хотів псувати вечірки.
Ми не знали, куди ви поділися. Усе гаразд?
Ні.
Одним словом,
зараз ми проводимо пошуково-рятувальну операцію,
бо Джона-старшого викрали.
-Що значить «викрали»? -Справді викрали.
Схопили, вкрали, позбавили волі — я про це.
Сінг везе його до Південної Америки.
Тож треба дістатися туди якомога швидше.
-До Південної Америки? Зараз? -Так, знаю.
Це нелегко, та ми складаємо план.
Ти прийшов сюди, укравши в мого батька, й кажеш:
«Усе добре. Поїхали до Південної Америки».
То це ні? Ти нас просто проігноруєш?
Я хотіла поговорити, відколи ми поїхали з острова.
Маємо поговорити.
Це все, про що я можу думати. Я просто не можу робити цього зараз.
Ти кажеш, що не хочеш бути частиною плану,
коли на Джона-старшого чекає страта.
-Добре. Це ні. -Не можу!
Клас. Добре. Цього мені вистачить.
Просто… Власне, ще дещо.
Коли побачиш Майка, передай,
що мені не соромно за крадіжку. Добре? Просто скажи, що я потребував грошей.
Тож подякуй йому за мене. Буду вдячний. Дякую.
Що з тобою не так?
Ти справді поводишся, наче тобі байдуже?
Серйозно. Ти поводишся, наче мені байдуже.
Я ж люблю тебе, чуваче.
Що?
Кі, ну дякую. Гаразд, чудово, ні, дивись.
Нічого не вийде, розумієш?
Я допоможу найкращому другу врятувати батька.
-Побачимося на пляжі, коли повернуся. -Так, можливо.
Якщо повернуся.
До зустрічі. Добре?
Гей, що ти робиш?
-Нічого. -Навіщо ти це випила?
-Це мій напій. -Ти плачеш?
Гей, що таке?
-Нічого. -Розкажи.
Що сталося?
Вона зрадила. Ось що сталося.
Після всього, що я пережив, вона поцілувалася з Топом?
-Якого дідька? -Старий, я скрізь тебе шукав.
І час іде. Ходімо. Вони нам не потрібні.
Забираймося звідси.
Джоне Бі, що ти робиш? Навіть не думай про це, чуваче.
Джоне Бі, сідай у човен.
От чорт.
-Ні, не тут, старий. -Ні.
-Бі! -З дороги.
-Цього не буде. -Задоволений собою?
-Припини! -Охолонь, старий.
-Я не псуватиму вечірки. -Тебе це турбує?
-Іди геть. -Задоволений собою?
Хоч раз у житті,
будь ласка, просто розвернися й піди.
Будь ласка.
Глянь на мене.
Прошу, не треба.
-Без образ, старий. -Топпере.
Усе добре?
Ні. Джоне Бі, ні!
-Як тобі таке, Топе? -Боже.
Припини, Джоне Бі!
-Припини! Що ти робиш? Ні! -Ти готовий?
Гей, припини! Що ти робиш?
Джоне Бі! Пане Каррера!
-Джоне Бі! -Гей!
-Геть звідси! -Виведіть його.
-Геть звідси. -Ти цього хочеш, Майку?
-Відчепися. -Отак!
-Забирайтеся звідси! -Ти щаслива, Саро?
-Топпере? -Потрібен лікар?
-Він навіть не захищався. -Лікаря! Дзвоніть 911.
-Прошу, відійдіть! -Не рухай головою, Топпере.
-Залишся зі мною. -Ідіть по допомогу.
Чому люди роблять те, що роблять?
-Вона зрадниця. Ось хто вона. Я мав знати. -Ти розумієш, що накоїв?
Мабуть, мене найбільше цікавить не «чому?»
А інше питання.
Як далеко можна зайти не тим шляхом…
поки не пізно навернутися?
Так, це наша стара сімейна історія.
Приховали її від мене.
І від тата.
Це моя бабця.
Вона знала, що ми Тенні.
Вона мила.
Нагадує мою бабусю.
Тримала нас усіх разом.
Гаразд, шукаймо далі.
Щось знайшла?
Це Тенні, що володів будинком на озері, де я жила?
Так, Денмарк Тенні. Знаєш історію.
Раб-утікач став поміщиком.
Мав трьох синів, які пережили його.
У нього була й донька?
Дай, гляну.
Символ пшениці.
Кларіс Тенні.
Так, це була донька. Вона виросла на плантації Лімбрі.
Чекай, у нас є родинне дерево.
Не знаю, з чого й почати.
Стривай.
Бінго.
Ось вона.
Кларіс Тенні.
Мабуть, він надіслав це їй.
Та глянь, його ніколи не відкривали.
Відкрити?
Нас хтось може зупинити?
Відкрий.
«Дорогенька Кларіс,
прошу вибачення, що це, скоріш за все, дістанеться до тебе після моєї смерті».
Це від Денмарка.
«Я теж прошу вибачення.
Я ніколи не бачив тебе, а я твій батько».
Йому не дали її побачити.
Він говорить про її братів,
сімейну спадщину
і про «Королівського купця».
«Священник часто марив, та в миті ясності
він розповів про ідола та золоте місто.
Я подумав, що це
через його лихоманку, але…»
Боже мій.
Переклад субтитрів: Павло Дум'як