Мажори…
і карасі.
Ну ж бо, лови.
Кажу, припини.
Два племена.
Один острів.
Чекай.
І все?
Я думала, це очевидно.
-Вибач. Я… -Замовкни.
Коли поцілувала Джона Бі,
я припинила бути мажоркою.
Справу зроблено.
Тримайся!
Карасьоландія назавжди.
Та коли ми повернулися в Кілдер,
усе стало навпаки.
Так, ну ж бо!
-Раптом у нього з'явився батько. -Вітаю вдома, тату.
З'явився дім.
А я…
У мене не було нічого.
Ні сім'ї.
ВИСЕЛЕННЯ
Ні даху над головою.
Агов?
-Ні грошей. -Саро, що ти робиш?
Нічого.
Але в мене були мої старі друзі.
Мажори.
Які хотіли повернути мене.
Народжена мажоркою.
Стала карасем.
-Поки смерть не розлучить? -Поки смерть не розлучить.
Саро, отямся!
То хто я насправді?
Мажорка чи карась?
Чесно кажучи, тепер
я вже й сама не знаю.
ЗОВНІШНІ МІЛИНИ
Навіть коли той упав, Джон Бі продовжував бити його.
Я ніколи не бачила його таким. Гадаєш, його заарештують?
Не можна допустити.
Не зараз.
За ґратами він не допоможе батьку. Я маю це виправити.
Відвезеш до Топпера? Будь ласка.
Не думаєш, що стане лише гірше?
Не знаю.
І я не знаю, що буде зі мною та Джоном Бі.
Та я не можу дивитися, як його заарештовують, а його тато — викрадений.
Маю спробувати.
У нього таке обличчя, розумієш?
Наче: «Не ображайся, старий». Розумієш, про що я?
«Не ображайся». Важко не ображатися на таке.
Просто цей погляд. Цей погляд мажора, розумієш?
-Це явна «провукація». -Провокація.
Провокація, і ти мав це зробити.
-Без варіантів. -Дякую. Без варіантів.
Потрібен план, як потрапити до Південної Америки.
-У них мій тато. -А є якась їжа?
Оскільки у нас немає паспортів, ми не можемо летіти.
-Потрібні інші ідеї. -А гроші Портіса?
-Я віддав їх татові. -То як щодо човна?
Човном ми могли б туди попливти, бо судно…
Так, ти знаєш. О, Лімбрі! Лімбрі має човен.
-Може, його взяти? -Вона забрала його.
А наш не доживе до порту Іспанії, тож не човном.
То ти кажеш,
що в нас немає грошей
і в нас немає човна, який переправив би. Клас.
Власне, я знаю декого.
Є ідея!
-Ой-ой. -Ну чому ти відразу «ой-ой», чуваче?
-Ти такий песиміст. -Униз! Шуп зараз надворі!
Гаразд, Джоне Бі!
-Чорт! -Ходімо.
Агов! Є хто вдома?
-Джоне Бі! -Лізь туди.
-Чорт. -Ну ж бо.
Добре, Джоне Бі, я знаю, що ти там.
Замовкни.
Якщо побачить тебе — це кінець.
-Я знаю, добре. -Тихо.
Я знаю, що ти мене чуєш.
Маєш вийти й поговорити зі мною. Бо буде набагато гірше.
Добре.
Добренько,
як забажаєш!
Ти знаєш, де мене знайти.
Гаразд, погнали!
Так, у мене є план!
Гадаю, може спрацювати.
Не стовідсотковий. Та може спрацювати.
Ні, зачекай! Який план?
Якщо я скажу, коли напівготовий, ти відмовишся.
Я погоджуся на взагалі сирий.
-Кажи! -Не смій так зі мною розмовляти!
Привіт!
Привіт.
То цей маєток і справді весь твій?
Я наче володар цього маєтку.
Або ти, або твій тато, Рейфе.
На твоєму місці
я би прибрав його, перш ніж він почне ходити.
-Привіт, ти крутий, Рейфе. -Привіт.
Таким і буду.
Ти кудись ідеш?
Так.
У мене є справи, але ти можеш побути тут. Я повернуся.
Я займаюся бізнесом, ясно? Я створюю фундамент, установлюю зв'язки,
намагаюся встановити свій прапор.
Тож повертайся на свій острів, де безпечно,
і припини мені заважати, гаразд?
Якщо тебе тут спіймають, усьому хана.
Я знав, що з усіх ти точно знайдеш мене тут.
І я радий цьому.
Гадаю, зрозуміло з учорашнього…
що я мав рацію.
Ти на поганому шляху, Рейфе.
Твоя думка, не моя. Ясно? Усе добре.
Ти знову й знову стаєш на ті ж граблі,
на ті ж, що і я.
-Гаразд. -Я тобі допоможу, синку.
Я вирішив піти на зміни.
Які ж?
Я відбираю контроль над компанією.
Що?
Ти більше не командуватимеш.
Що ти хочеш сказати?
Мої адвокати знайшли свіжіший документ,
який наділяє владою Роуз.
-Роуз? -Так.
Ти ж не думав, що я цілком відмовлюся від контролю?
Від мінімального впливу на компанію.
-Я дуже щедрий до дітей. -Справді?
-Але я не йолоп. -Звісно, ні.
Мені зрозуміло, що ти береш на себе забагато, тож командуватиме Роуз.
І вкоротимо виплати.
Ми продамо Тенніхілл, і я хочу, щоб ти виїхав до кінця тижня.
Добре.
Знаю, це важко, синку.
Важко відпустити старе життя, та ти маєш це зробити,
бо ми починаємо цілком нове життя.
Ми переродимося.
Але для цього треба відпустити це життя.
Поховати його.
Переродження!
-Ти зараз серйозно? -Так.
Фраєр Кемерон. Терпіти не можеш, що я незалежний!
Що маю владу!
А маєш, Рейфе?
Ти маєш владу?
Я скажу поліції, що ти тут.
-Що ти живий. -Так?
Тож,
здається, у мене є влада.
Овва, тоді доведеться сказати їм, що ти вбив шерифа Пітеркін.
Не те щоб я хотів,
та зрештою, може, так краще для тебе.
Постати перед цим. Вони не будуть суворими.
Сара мене підтримає, правда?
Вона бачила це.
Ти її бачив?
Звісно, я її бачив, Рейфе? Вона моя донька.
Я запропонував грошей та житло, але…
Рейфе.
Бачиш?
Тебе схопив диявол, синку.
Хочеш пристрелити?
Ти не можеш, синку.
Бо як би ти не злився, я твій батько, і ти мене любиш.
Якийсь непритика, на ім'я Джон Бі. Він його бив,
навіть коли той знепритомнів.
Уявляєш?
Дякувати Богу, КТ і БТІ нічого не виявили.
Я передзвоню.
Докторко Торнтон, мені дуже шкода.
На жаль, вибачення не зцілять мого сина, адже так?
Ні.
Можна до нього?
Іди.
Добре, привіт.
Хіба не слід відпочивати?
Топпере!
Ти ж знаєш, що я міг побити його. Я робив це вже скільки разів? Двічі?
Але, знаєш, не опустився до цього. Не хотів зіпсувати вечірку Майку й Анні.
-І ти правильно вчинив. -Таки так.
Але тепер здається, що я і не міг приборкати.
На жаль для Джона Бі,
я поквитаюся.
Топпере, мені дуже шкода.
Я не хотіла цього всього.
Гаразд, якщо тобі справді шкода, Саро,
може, дай свідчення проти нього?
Зробиш це для мене?
Ти висуваєш звинувачення?
Так, авжеж. Ти бачила, що сталося?
Ударив зненацька, а потім бив, поки я був непритомним.
Я знаю.
Ми підемо по обіді.
Ти все бачила.
Підеш з нами й станеш на бік сина?
Авжеж.
Так?
Зустрінемося там.
Клас. «Рокфіш». Саме тут розбивають пляшки об голови інших.
Тут є хлопець,
який завжди тут,
продає багато наркоти. Тато працював на нього.
Ходімо.
Ні, чекай.
-Не кажи, що це Барракуда Майк. -Не скажу.
Припини. Має бути кращий варіант.
Знаєш що? Твоя правда. Є кращий варіант.
Але немає. Гаразд, чуваче?
Серйозно, у нас мало часу,
твоєму татові потрібна допомога, і він стане ключем
до швидкої подорожі до Південної Америки. Довірся мені.
Говорити буду я, добре?
Йоу, Майку!
Йоу! Ти мене пам'ятаєш?
-Вертиться на язику. Дж… -Син Люка!
Теж підійде.
Ще мене звуть Джей-Джеєм, але це мій хороший друг, Джон Бі,
-Вітаю. -Ратлидж!
-Во плоті. Так. -Я чув про вас двох.
Він убивця лягавих.
Ні.
Скажу чесно, чому ми тут.
У нас негаразди,
і хочемо дістатися Південної Америки…
Вибач, Слизький,
але я продав турагенцію.
Ми ж не шукаємо тут волонтерських подачок. Розуміємо, що будемо в боргу.
-Симбіотичні стосунки. -Так.
Цього й хочемо. Потрібні «переговори»…
-Перемовини. Він про перемовини. -Перемовини наодинці.
Якщо ти не проти.
-Залишся. -Ні, ти не зможеш.
Перепрошую!
Я знаю, що в тебе літаки з тюками трави з Південної Америки,
і їх треба розвантажувати, так?
-Це й робив мій батько для тебе. -Я можу зробити те саме, Майку!
Він приходив і хвалився, скільки заробив за ніч, а це 10 штук, так?
Чимало бабла. Ми готові зробити це значно дешевше.
Гаразд? Безплатно.
-Ніщо не безплатне. -Теж так вважаю. Гаразд? Тож скажу чесно.
Нам потрібно лише трохи місця у вантажному відсіку, коли туди летітиме рейс.
-Підкинути. -Просто підкинути у вантажному відсіку.
А тобі за це дві пари рук
і 20 штук у кишені.
Не знаю, як тобі, але це звучить досить безплатно.
Що скажеш?
І що ж ви тут ловите, хлопці?
Гроші.
-17:30. -17:30, сьогодні. Ми будемо. Так, пане.
-Радий знайомству. -Ходімо.
-То що маємо зробити? -Дрібницю.
-Дрібницю? -Так.
Щоразу, коли ти так кажеш, це не дрібниці.
Гаразд, це найлегша робота у світі, старий.
Розвантаження. Як на літаках.
У Delta та United, коли розвантажують…
Це й маємо зробити. Гаразд?
Після цього полетимо в Південну Америку,
попиваючи пінья колади, гаразд?
Джоне Бі, це буде як два пальці об асфальт.
Ти за кермом.
ОРІНОКО ДЕЛЬТА, ВЕНЕСУЕЛА
Нарешті Оріноко, Джоне.
Ворота до Ельдорадо.
Цвинтар імперій.
Багато хто загинув.
Може, список поповниться.
Привітайся з новим провідником, Джоне.
До сонцестояння чотири дні,
і тієї ночі ти станеш частиною історії.
Ми знаємо,
що це якийсь ключ перекладу, так?
Не розумію.
Дивись.
Це сонце,
а це символ сонця, а це золото,
і це символ золота, але це не словник.
Хіба тобі не здається,
що якщо зібрати в правильному порядку, вийшло б щось конкретне?
Стривай-но.
Я вже десь це бачив.
Сонце.
Знаєш, чого я не розумію?
Цей чоловік мав одну можливість надіслати лист доньці,
і він надіслав цю маячню?
Подумай. Переклад Калінаґо?
Мала ж бути причина.
Це спадок.
Клео, це воно. Він хотів, щоб вона знайшла Ельдорадо.
-Треба перевірити. -Так, варто.
Я знаю, куди нам іти.
-Чекай, твій тато живе тут? -На його місці я б тут жила.
Точно хочеш це зробити?
Не знаю, та маю допомогти Джону Бі та його батьку.
Якщо я почую голосні крики, обов'язково зафіксую місце злочину.
Ти найкраща.
Щасти тобі.
Привіт, сонечко.
Молився, щоб прибула.
Пам'ятаєш, ти казав,
що зробиш усе, щоб відновити наші стосунки?
Звісно.
І це правда.
Ти можеш дещо зробити.
Що завгодно.
Я не знаю.
Старий, ти надто переймаєшся цим.
Вивантажимо органічне насіння, яке привезли фермери з Південної Америки.
-Контрабанда наркотиків. -Тато потрібен чи ні?
Так! Гаразд? Слухай, це має спрацювати, добре?
Сумнівався в ньому й звинувачував його.
А він лише намагався мене захистити.
А тепер його викрали, тож мені потрібен план…
Гаразд, слухай. Я знаю.
Знаєш, кому тепер маєш довіритися? Татусю Джею.
Добре? Усе під контролем. На сто відсотків.
Та й 60 відсотків вистачило б.
-Чорт, глянь. -Так, чуваче. Дім на колесах з крилами.
-Чорт, вони вже розвантажують. -От чорт.
Йоу! Ми ж не спізнилися?
Ні, але план змінився.
Добре.
Ви двоє поїдете фургоном до Елізабет-Сіті, щоб відвезти дещо.
Адреса в авто.
Там будуть автівки для повернення.
Літак ще чекатиме.
Так. То ти хочеш, щоб ми поїхали фургоном?
Правильно.
Можна його на секунду?
Гей, ми не про це говорили. Це набагато небезпечніше.
Неважливо, про що ми говорили. Вороття вже немає.
-Зробите, і полетите. -Так, просто…
Якщо ні,
ти знаєш, як це працює, правда ж?
Дорожній патруль міняється, поки ми говоримо.
Це ваше вікно. Відвезіть до дому на проспекті.
Указівки у вантажівці. Якщо пощастить, повернетеся до вечора.
Ну ж бо.
Візьми ключ.
Так, без проблем. Сідай у фургон.
-Ти розумієш, що в цьому фургоні? -Так, Джоне Бі. Я знаю.
-Усе буде добре. -Мені набридли твої витівки.
Чорт забирай!
Може, це гірше, ніж коли ти сказав удати апендицит у в'язниці.
Майже вийшло ж.
Дістань мапу. Гадки не маю, куди їду.
Гаразд, нам треба на 158-му, добре?
На цю. Ти щойно її вирвав.
Господи.
-Ось вона. Буде гарно… -Там лягавий, Джей-Джею.
-Чорт. -Спокійно.
-Так. Ти неспокійний. -Неправда.
-Дуже спокійний. -Я спокійніший.
-Що ти робиш? Не роби цього. -Помахаю рукою.
-Джей-Джею? Що ти… -Вітаю.
-Чому поліз? -Не махай лягавим!
Це перше правило керування!
-Ми в авто п'ять хвилин. -Він сідає.
Гаразд. Поводься дуже спокійно.
Чорт, він їде! Він їде! Чорт! Прокляття!
Режим гоблінів. Треба відірватися.
-Гоблінів? Що це означає? -Треба це зробити! Тримайся!
-Упораюся! -Джей-Джею.
-Вилазь! Уперед! -Добре.
Присягаюся, якщо переживемо, я тебе вб'ю!
Не доведеться, бо Барракуда Майк випередить.
Пісарро.
Сер Волтер Релі.
Вони також підіймалися цією рікою, Джоне,
і в них була лихоманка, як і в нас,
яка зіставила армії та звірства, які не піддаються описам.
І всі ці вбивства, Джоне, лише заради чогось, що існує на словах.
Заради чогось, чого ніхто ще не знаходив.
Мій дід загинув на тому кораблі, Джоне.
Як і багато інших.
І заради чого?
Заради чого? Марно.
Не знайшли.
Ти вбив мого друга.
Чому?
Щоб смерть твого діда понад 100 років тому
не була марною?
Саме так.
А ти?
У тебе давно гарячка.
Ти пожертвував перспективною кар'єрою вченого. Та ти пішов. Чому?
Заради малого, мабуть.
Ми робили це разом. Мені було байдуже, що про мене думали інші.
Я просто хотів, щоб він знав,
що я…
Що я не ніхто.
Ми не такі вже й різні. Ти і я, Джоне.
Ми не такі вже й різні.
Слухай, я думав про це знову й знову. Гаразд?
Ти сам сказав. Єдина прогалина — це мій тато.
Треба обрубати на корені. Треба його прибрати.
Та й хто дізнається?
Уже мертвий. Мертвого не вбити.
Гей, якщо мій тато залишиться тут,
наша угода,
наш бізнес, відмивання грошей,
усе це 50/50 —
нічого не стане.
Те, про що ти просиш,
робиться раз,
і вороття від цього вже немає.
Мости буде спалено.
Я говорю про твою сім'ю, твого батька, твою кров.
Кров усе ускладнює.
З гіпотетичної точки зору,
скажімо,
я це зроблю.
А потім, з якоїсь причини,
ти вирішиш передумати.
Видати мене.
Ні.
До цього вже давно йшло.
Він завжди не давав мені спокою.
Стримував мене.
Скоро це закінчиться.
Я не передумаю.
Тато зараз десь у Південній Америці,
мабуть, з ножем біля горла, а ми що робимо?
Перевозимо наркоту
як гобліни?
Скільки будеш скаржитися, поки рятую твого батька?
-Ти зараз робиш якраз протилежне! -Знаєш що? Твоя правда.
Твоя правда.
Але знаєш, хто винен? Ти й твій одержимий скарбом батько.
А, ну гаразд!
-То ти тепер штовхаєшся? -Так.
Так.
Здається, не ти один! Ну ж бо, чуваче!
Ось так! Я цього чекав!
Відчепися!
Вітаю, хлопці!
-Вітаю, Шупе. -Усе гаразд?
Так, ми… Ми просто…
Усе гаразд.
Маячок.
Полегшує стеження за хуліганами.
Усі підрозділи, слідча група прямує до покинутого фургона. Прийом.
-Зрозумів. -Ви зайняті.
Не затримуватимемо. Тож підемо, щоб не заважати.
Стривайте-но, ми щойно знайшли фургон з наркотиками
біля 158.
Ви ж не причетні до цього?
-Бачиш? Профілювання, Джоне Бі. -Знаю.
І мені це не подобається.
Якщо ми карасі, то ми наркодилери?
Ми не пустилися берега, Шупе.
Ти добряче б'єшся і руйнуєш вечірки.
-Добре, Шупе, є пояснення… -Неприємно казати, малий.
-Але в мене є ордер. -Що? Ордер?
-Топпер висуває звинувачення. -За що? Ні, це він почав!
-Він почав. -Я відвертий з тобою.
-Чесно, що я зробив? -Руки вгору до фургона.
Шупе, цього разу я нічого не зробив.
-Знаєш, що Топпер зробив з Джоном Бі? -Ні, та я знаю, що зробив Джон Бі.
-Він побив його перед усім містом. -Так, а це…
І продовжував бити, коли той лежав. Може, Топпер і виродок,
та це вже занадто.
Шупе! Поліз до його дівчини. Ти зробив би те саме.
Шупе, я розумію. Але мені зараз не можна за ґрати.
Слід було раніше про це подумати.
Припини, старий. Знову це?
-У мене немає на це часу. -Припини.
-Прошу тебе. -Він не винен.
-Ти знаєш! -Бережи себе й уникай проблем.
Гей, Джоне Бі.
Слухай, ми все виправимо.
Ми дістанемося Південної Америки й урятуємо твого тата. Обіцяю.
-Добре. -Назад. Їдемо!
Усе буде добре. Я розберуся. Урятуємо його. Добре?
Чуєш, Джоне Бі? Ми його визволимо!
Я думала, ми вже це пройшли.
Це схоже на те, що було. Не обов'язково сидіти за столом щодня.
-Вона розфарбовує каміння. -Гаразд, тож так, не це.
Та глянь на це. Це активний відпочинок.
Ти цим і займалася. Просто є структура й безпека.
Якщо хочеш перейти океан, спершу треба побудувати човен. Гаразд?
А ти ще не збудувала човна. Ти не заклала необхідного фундаменту.
Без нього нікуди не попливеш. Ти розумієш, про що я?
Твій тато хоче сказати, що нам потрібен план
для твоєї безпеки, от і все.
Я це розумію, і на вашому місці я б думала про те саме.
Мене не було тижнями, я ще не повернулася до школи, і я відкладаю, та…
стільки всього сталося.
Мене викрали. Я думала, що помру!
Багато всього змінилося!
Я розумію, чого ви від мене хочете.
Я просто зараз не маю бажання іти до школи.
І я сильно не хочу їхати кудись, щоб навчатися в школі.
Добре.
Вітаю, пане й пані Каррера.
-Я поговорю. -Кіаро!
Повернися.
Народ, привіт.
Зараз невдалий час.
Ми дуже серйозно обговорюємо моє майбутнє.
Лише секунду. У тебе досі є фото, яке ти зробила в Сінга?
-Тієї картини? -Так, звісно.
Дякую.
Це було грубо.
-Вона геть здуріла. -Відштовхнувши, ми її цілком утратимо.
-Що ви взагалі шукаєте? -Щось, що Клео знайшла.
-Добре. -Ось.
-Лист, який Тенні написав своїй доньці. -Знайшли його вчора.
-Сімейні реліквії й усе таке. -Наче знайшли зв'язок з ідолом.
Поглянь. Бачиш символ королівського сонця?
Так.
Такий, як на картині в домі Сінга.
-Може, він просто поширений? -Власне, ні.
Калінаґо, яку так і не розшифрували.
-Ніколи? -Зовсім ніколи.
Зовсім ніколи.
Дехто вважає, що капітан «Сан-Хосе» знайшов того,
хто знає, як перекласти ці символи, бо знайшов Ельдорадо.
Ельдорадо.
Священник, що говорив з Тенні, що був на «Купці».
Саме так.
Кожен символ у цьому листі
є в артефакті.
Це не якийсь онлайн-перекладач для Калінаґо.
Це ключ прямого перекладу ідола!
І можемо використати, щоб врятувати Джона-старшого.
Народ, треба негайно передати це Джону Бі.
Гей!
Ти куди?
До розлому.
Підемо глянемо на прибій.
Можемо закінчити пізніше?
Так,
розважайтеся.
Так.
-Уже на 15 хвилин спізнюється. -Вона прийде. Точно прийде.
Шкода, що вона ненадійна.
-Привіт! -Бачиш, мамо?
Я не ідіот. Ось і вона. Як ти?
-Добре. -Радий бачити.
Не знаю, чи чула, та його піймали.
Він зараз у відділку.
-Він там. -Так, Джон Бі тут.
Шуп якось вистежив його на 12-му шосе.
Дякувати Богу.
Скажи?
Поговоримо?
Так. Що таке?
Ходімо.
-Мамо, дай нам секунду. -Топпере, ми запізнюємося.
Звісно.
Гаразд. Кажи, Саро.
Я можу здогадатися, що ти зараз скажеш.
Ти на моєму чи на його боці?
Я скажу дещо божевільне,
та я хочу, щоб ти мене вислухав.
Тато Джона Бі, Джон-старший,
зараз у Південній Америці.
Він у великий біді, і Джон Бі має допомогти йому,
та не зможе, якщо заарештують.
-Якщо заарештують. Отже, так. -Ні, Топпере.
-Просто скажи, щоб я не заявляв. -Я не це кажу.
Я кажу, просто зачекай день.
А через день ти зможеш робити що завгодно,
бо Джон Бі поїде з острова.
Розумієш мене?
Може, назавжди.
Назавжди.
Гаразд, якщо я просто почекаю день,
Джон Бі зникне.
Так?
Так.
І що? Ти з ним?
Я залишуся тут.
Обіцяєш мені?
Обіцяю.
Гаразд.
Гаразд, я тобі довіряю.
Я дам тобі день.
Дякую.
Зв'яжуся ввечері.
Так.
Добре.
Гей.
Я кохаю тебе.
-Топпере, де Сара? -Сідай в авто, мамо.
-На нас чекають там! -Їдьмо.
Я мала здогадатися.
Ти такий, як і твій батько.
Такий слабкий.
Ми старалися заради нашої репутації!
Зовнішні мілини. Рай на Землі.
Один бік для карасів.
Інший — для мажорів.
З самого народження тобі кажуть, на чиєму ти боці.
Але я думаю, ти не та, ким тобі кажуть бути.
А та, на чий бік ти станеш.
Та, на чиєму боці твоє серце.
Це ти мене витягла?
Виграла ще день.
Тож у тебе обмаль часу.
І всі в Шато.
Я знаю, що ти злишся,
та я витягла тебе й можу переправити до Південної Америки.
Усі чекають.
Ти йдеш?
Так.
Привіт, дякую, що зачекали.
Гляньте, хто повернувся.
Привіт.
-З поверненням. -Овва!
Радий тебе бачити, старий.
Та ти жартуєш.
Я прийняла свій вибір.
Але я не знала, чи приймуть мене карасі.
Я хочу дечим з вами поділитися.
Я доправлю нас до Оріноко.
-Ти серйозно? -Так.
Гаразд. І як ти це зробиш?
-Тато дасть нам літак. -Уорд? Твій тато?
Ага. Сьогодні ми заляжемо на дно, а вранці відразу полетимо.
Гаразд, непроста інформація. Твій тато справді нам допомагає.
Я поговорила. Допоможе. То тепер довіряємо Уорду?
Довірмося Сарі.
-Гаразд. -Чудово. Усе, що треба.
Але чекайте, маю сказати ще дещо.
Відколи ми повернулися з острова,
я зробила те, про що шкодую.
Чимало такого.
Так,
думаю, ми всі зробили те, про що шкодуємо.
І я не…
Карасьоландія,
народ.
Лише про неї й думала.
Ми всі були разом на острові,
і було добре, і я не хочу руйнувати цього.
І я…
Я лише хочу знати, чи ми всі за це?
Ми досі всі разом?
Бо я — так.
Так.
Про мене не забудьте!
-Люблю вас. -Не віриться, що є літак.
-Я знаю! -Це божевілля.
Визвольмо Джона-старшого. Що скажеш, Пташуню-засруню?
Це заслуговує на викрик.
Довго будеш удавати, що не підійдеш?
Ти з нами?
-Іди сюди, кумедний. -Ми не кусаємося.
-А тепер ми кричимо! -Ми справді це робимо, так?
Так, старий!
Привіт, це Сара. Знаєте, що робити.
Гаразд. Спробуймо ще раз.
-Привіт, це Сара. Знаєте, що робити. -Гаразд.
Кому телефонуєш 100 разів?
Хто не відповідає?
Не знаю, Рейфе.
Твоя сестра хоч колись робить те, що каже?
Не дуже, ні.
-Як цього разу обдурила? -Я зробив послугу твоїй сестрі.
Мама накричала. Жахлива картина.
Сара сказала: «Зв'яжуся ввечері». Уже вечір.
А її немає. Я їй дзвонив. Нічого.
Вона просто ігнорує мене. Тож я не знаю, старий.
-Я трохи збентежений. Ось і все. -Слухай.
-Сядьмо. -Чорт.
-Грається тобою, як лялькою, друже. -Ні.
-З першого ж дня. -Зараз усе інакше.
Знаєш, чому вона не може зв'язатися?
-Бо вона з Джоном Бі. -Слухай, Рейфе.
-Вона не з Джоном Бі. -Ні, добре.
-Не може. -Ну тепер вона вважає себе карасем.
До карасів немає довіри, так? Не те щоб була до неї.
А тепер вона з Джоном Бі,
а ти дивишся на мене, наче я поганець.
Слухай, вона робитиме це знову й знову.
-Гратиметься тобою, як лялькою. -Гаразд. Побачимося пізніше.
Гаразд, Топе.
Радий бачити.
То що це за літак?
Ну це літак Уорда, тож, гадаю, він крутий.
Оце я розумію. Приватний рейс, народ.
-Дякую. -Прошу.
Чого ти насправді хочеш?
Чесно, перш ніж побачила тебе сьогодні,
коли виходив з відділку, я не знала відповіді на це питання.
Але тепер я знаю.
Біля моря і під зорями на небі, Джоне Бі.
БЕНЗИН
З мене досить.
Гей, Кі.
Знаєш, уся ця ситуація з грошима твого тата…
Так.
Ну
вийшло так собі,
і я трохи ходжу манівцями, але я…
Так?
Що це?
Це вогонь.
Скажи їм.
-Агов, тут пожежа! Йоу! -Народ!
-Вибачте! Пожежа! -Що?
-Пожежа? Чекай, що? -Кі, ти про що?
-Ну ж бо! Тікайте! -Дім горить!
-От чорт. -Саро, відійди від дверей.
Переклад субтитрів: Павло Дум'як