Вам, мабуть, цікаво, що стається, коли знаходиш загублене місто Ельдорадо,
підриваєшся, гинуть батьки і ти застрягаєш у
Південній Америці з купою золота? Ну я вам нагадаю.
Спершу повертаєшся додому й відсипаєшся десь три тижні.
І вже на рідній землі…
Поупе!
Тату!
Радий тебе бачити.
Єднаєшся з сімʼєю.
Любі мої. Обійму.
Любі мої. Як я скучив.
Гей ти! Ану стій де стоїш!
Або ні.
Джей-Джею, тобі тут не раді. Ще й насмілився прийти сюди після всього, що ти
-зробив. -Майку, Майку. Вона вдома. Вона тут. Іди.
Або ми, або він.
Народ.Пробачте. Ми раді, що ти тут, Кі, але всьому є межа.
Ні. Ні. Що? Роуз, гадаєш я вбила його? Я вбила тата? Роуз, ти розумієш,
що ти верзеш? Поклич Уізі, будь ласка. Хочу поговорити з нею. Поклич мою сестру,
прошу. Роуз?
РОУЗ ВИКЛИК ЗАВЕРШЕНО
Ти як?
Ніяк.
З поверненням.
-Та ці перипетії компенсувалися… золотом. -ЗОЛОТОВАЛЮТНИЙ ФОНД «ПЕЛІКАН»
Двадцять фунтів.
Це на девʼяносто вісім відсотків золото.
І це означає що?
Це багато.
Ду-у-же багато.
Дуже вам дякую. Ви круті. Що ж, момент істини.
Пін: нуль-нуль-нуль-нуль. Є.
-Оригінально. -Що?
Це ж тимчасовий пін?
-Навряд хтось здогадається. -Зміни його негайно.
-Ну добре, вибачте. -Дуже надійно, так. От і чек.
Це мій. Це мій. Я прочитаю, я прочитаю. Віддай.
Годі.
-Боже мій. -Це ж не гроші. А лише чек.
Гаразд, гаразд, гаразд. У нас на рахунку, після сплати боргу Джей-Джея, на
-десяту-нуль-чотири ранку, у вівторок… -Так. Угу.
-Ну ж бо, не тягни вже. -Не можу… я не дивлюся.
На нашому рахунку…
Один мільйон сто сімдесят дві тисячі… пʼясот сорок девʼять доларів.
-Ти сказав мільйон? -Мільйон?
-Ага. -Офігіти.
-Годиться. -О-та-та!
-Боже мій. -Боже мій.
Не думав, що якийсь папірець може так ощасливити.
Це сон якийсь. Божечки. Не віриться.
Нарешті сходимо на нормальне побачення. Ми багаті, замовимо справжніх молюсків.
Так, так.
-Усміхнися хоч. -Не дарма дупи рвали. І оси мене жалили.
Нарешті нам фартануло.
Так, так, так, так. Слухайте. Ралійний пікап з жовтими ледками замість Твінкі.
-Так. -Ні, ми не чіпаємо Твінкі.
Може, з сонячними панелями? Якщо вистачить.
-Угу. -А ще новий човен.
Народ, схаменіться. Ми не можемо купувати будинки, чи щось іще. Якщо розділити, то
кожен отримає двісті одинадцять тисяч. А ми ще винні Майку.
То хай ризикне забрати, буде йому хана.
-Згоден. Не хочу бісити наркодилера. -Слухайте, так ми
просто протринькаємо гроші.
Ого, ясно. Чого ви на мене зирите?
Народ, якщо ми складемося, то зможемо вкластися в
щось вигідне й путнє.
Наприклад?
-Пригадуєте острів? -Аякже.
-Звісно. -Це ж був наш острів. Ми
побудували все буквально з нічого. Так?
-Круто було. -Життя мрії.
Увесь острів лише для нас. І нікого більше.
Створімо новий. Просто тут.
Дім Джей-Джея виставляють на аукціон. Викупимо його. Погляньте. Купа землі.
Доступ до води. Вчитися ж ніхто не планує,
а нам треба десь працювати, і ще десь жити.
А це ж, це ідеальне місце. Простора ділянка.
Зведемо там…
е-ем, наприклад, серферську крамницю.
І побудуємо власний, власний причал.
-Причал потрібен. -І крамниця для риболовлі.
-Так точно. -Згоден. Ми знаємо ці води, як ніхто.
Джей-Джею, ти придбаєш човен, ловитимеш рибу. Спати будемо в будинку.
Поуп –– справжній геній. Він бачив тут те, чого не бачив ніхто. Місце, де ми
можемо працювати й жити. Крамницю, пристань, наш куточок. Та спершу ми мали
викупити землю в банку. Курей, може, ще заведемо.
Я зможу рибалити нарешті.
Слухайте. План такий. Додаємо по долару за раз. Ясно? Це затягне процес,
-але економити треба максимально. -М-м-м. Добре.
Дотримуйтесь плану. Готові?
Вісімдесят тисяч і один долар.
-Так. Плюс долар. Вісімдесят тисяч один… -Вісімдесят тисяч пʼятсот.
Вісімдесят пʼятсот. У нас є вісімдесят пʼятсот. Ще ставки? Вісімдесят пʼятсот.
-Вісімдесят пʼятсот –– раз. -Все добре. Поуп впорається.
Сто штук. Я тут. Тут.
-Джей-Джею, ти що робиш? -Вирішальний удар. Хочу швидше звалити.
-Погана ідея. -Я все вирішу.
Нічого не вигадуй.
Даю сто пʼятдесят тисяч.
Сто пʼятдесят тисяч від містера Зізі. Радий бачити, Дейле. Сто пʼятдесят тисяч.
-ПУБЛІЧНИЙ АУКЦІОН ВЛАСНІСТЬ: ЛЮК МЕЙБЕНК -Навзаєм, Родже.
Даси нам хвилинку, будь ласка? Знаєш, Відруб стане Вісімкою невдовзі.
Відступи й не доведеться шкодувати, що гроші змарнував,
а я віддячу тобі дуже щедро.
Дейл, так?
Саме так.
Не мрій, здоровяче. Ще пограємо.
-Це значно перевищує наш ліміт. -Зупини його, прошу.
-Забери його звідси. -Годі, годі. Досить.
-Послухай. Слухай. Це забагато. -Відпусти,
я розберуся. Я розберуся, чуєш. Усе. Усе. Сімсот сімдесят пʼять тисяч
і десять доларів, сер.
Сімсот сімдесят пʼять тисяч і десять доларів від джентльмена в червоному.
Що ж таке.
Мені не по кишені, Родж.
Сім сімдесят пʼять, сім сімдесят пʼять і десять.
Чи буде у нас вісім? Тож сім сімдесят пʼять і десять –– раз,
і два, останній відлік і продано джентльмену в червоному. Вітаю.
-Невже вони стільки заплатили? -Їх обібрали.
Трясця.
Найдорожча ділянка на Відрубі. Гроші на вітер.
Не для нас, сер. Що ж, чешіть на свій бік острова і не шастайте тут. Я розібрався.
-Казав же. Це головне. Воу! Супер. -Юначе, вітаю.
-Де підписати? -Перегнув на тридцять три відсотки. Це
занадто, як на мене. Це всі наші гроші.
Хлопці й дівчата, я нарікаю це Земля карасів два-нуль.
Перетворимо цю сранину на наш дім.
Згода.
Ми вдома, братва.
Запрошую до палацу.
Який пароль вай-фаю?
Зробімо все в стилі карасів. Без будівельників і з підручних матеріалів.
Ну, може, ми й переплатили за цю халупу, але це найліпша халупа. Ми все підправимо.
Візьмемо ці дошки, відполіруємо –– і будуть як нові.
Тут все до біса гниле.
Зате безкоштовне.
Прогнило не все.
Так. Дякую, Клео.
Так, Джей-Джею, згодна. Погнали.
ЛІКВІДАЦІЯ ТОВАРУ РОЗБИРАЙТЕ ВСЕ!
А можна цей холодильник?
Як дотягнете, забирайте.
Правда?
Життя на острові складне. Будь-яка поміч важлива.
Ми можемо якось вам віддячити?
Не треба. Це мій внесок у вашу справу.
Що?
-Ходімо. Дякую. -Дякую.
-Тягни. -Сюди.
-Обережно з ним. -Звісно.
-Тягни. -Обовʼязково.
Дякую.
-Приходьте. -Гарного дня.
ПРОДАЄТЬСЯ
Так, це воно. Забираю.
Можеш із цим розібратися?
Гадаю, це твоя тема.
Це вітрило.
Народ! Зацініть.
Піде з нами.
Ага.
Не знаю, куди його тулити, але беріть.
-Готовий? Узяв? -Так. Авжеж.
Обережно плавни-и-и-к.
Нумо, Баффі, допоможи вкласти причал. Пів дня всього.
Ні, ні, ні. Це два дні роботи, старий. У мене клієнтів по завʼязку, я не кину тут
все.
Так, чекай. Чекай. Я дещо маю.
Баффі. Баффі. Заціни. Кіара вирощує. Пожиттєвий запас.
Вау.
То що?
Згода.
Агов, тихо! Сюди його! Відпускай… Нумо… Ні, стоп! Ні! Тримаю! Він не чує!
Я, звісно, не експерт, але щось тут не так.
Він лажає.
Він під кайфом?
Травку міг і пізніше дати.
-У якості нагороди. -Він би все одно накурився, це
ж ясно. Його нічим не спиниш.
Ні.
Агов, Бафф. Зберися.
Цей чувидло –– ідіот. Гей, ти! Намаханий! Гей! Відпускай! Придурок!
Бляха. Рятуйте!
-Допоможіть! -Бляха! Зберися вже! Виходь!
Цвяхів ще треба.
Супер. Достатньо.
Прибив той край?
Так, так. Прибив. Готово.
Мозолі мої. Мозолі мої. Печуть. Ти тримаєш той кінець?
Чітко.
Ні, ні, старий, все заново.
Чого?
-Бо все неправильно. Треба… -Та норм.
-Ні. Норм тут не годиться. -Та норм, Поупе. Не жени.
Це пристань. А не поробка в школу. Це пристань, шариш? Наша мрія.
-Так, так, аякже. -Тож постараймося.
Знаєте секрет? Коли ви лажаєте, зʼявляється він. Люблю тебе, Поупе.
Вибач, що я дбаю про безпеку.
Мені безпечно. Навіть дуже.
Джей-Джею, це той канат?
Натягуй!
-Гадаю, балку треба укріпити. -Це треба віднести…
-Ось так, нумо. Нумо. -Приніс.
-Не носи так, Джоне Бі. -Готові? Три, два, один.
Готові? Піднімай.
Прибивай.
Так, обережно. Обережно.
Тримаєш?
Так, аякже. Далі.
Тримай.
Краса, бляха.
Поупе!
Раз, два, три.
Ми круті, Джоне Бі!
Штовхай.
Є, готово.
Тримаєш?
-Так, вітер трохи зносить. -Секунду.
Відпочиваєш?
Народ, ідіть сюди.
Краса. Наче вдома.
Так, усе. Заводь.
Працює.
Супер.
-Вужі-вужі-вужі. -Вужі-вужі-вужі.
Вперед!
-Не спиняйся, мчи за вітром! Уперед! -Жени нас, малий.
-Супер. Тут готово. -Годиться?
-Майстриня. -Рівно висить?
-Трохи косо, але нічого. -Облиш. Люди шию собі скрутять.
-Я принесла воду. -Допоможу.
Принесла воду для бочки.
-Допоможу. -Ні, ні, це частина Джей-Джея.
Хіба?
Поглянь.
Добре, що глянула.
Круто.
Думаю, вже готово.
Ходімо.
Народ.
Нам вдалося.
Ми бізнесмени! . Боже, я щасливий. Погляньте на це,
і на це погляньте. Боже мій.
Пацан здурів.
Капітан Мейбенк до ваших послуг! Оце я розумію! Карасів не спинити! Це я точно
-кажу! Яка ж краса. -Він у нормі?
-Так. Так. -Лети сюди, лети туди… О боже мій.
Він ніколи не мав дому. Він радіє.
Танцюй.
А тепер оберт переможця і пліє. А тепер крок і крок. Ковзь. Сюди.
Ого. Ти нас запаморочив.
Зірка дискотеки.
І ще оберт.
Веселишся?
Трохи.
Так?
Що?
Кохаю тебе.
Нам вдалося.
Вдалося.
Не знаю як.
Та вдалося.
Вдалося!
-Усі на борт! -Капітан Мейбенк!
Капітан Мейбенк!
ВИБАЧТЕ МИ ВІДЧИНЕНІ
ВІТАЄМО
Гарний день.
Так.
Народ. Човен. Човен. Там човен. Бачу човен.
-О-о-о, це… -Дивіться.
Народ, чуєте! Сонько, вставай. Джей-Джею, прокидайся. Агов.
-У нас гості. -Це моторка?
-Так. -Сюди, сюди, всі сюди.
Наш перший клієнт.
Наш перший клієнт!
-Народ, готуйтеся. Нумо. -Хутко. Ходімо.
-Біжу. Біжу. -Вітаю, сер!
Як справи?
-Я несу лід! -У нас все готово?
-Маємо наживку. -Наживка, пиво, свіжий
суп ґамбо. Що бажаєте?
От здуріти. Це все живець?
-На будь-який смак. -Так, це наш скарб.
-Мені цеберко. -Буде зроблено.
Боже. Пиво. Домашні сендвічі… Де ви були раніше?
Ми працюємо цілодобово, сер, тож чекаємо в гості.
Це не правда. Не цілодобово.
-Графік ще узгоджується. -Так, я тут. Відпадне місце,
Боббі. Навіть живці є. Ціла бочка.
-Решти не треба. Бувайте. -Повертайтесь.
Усе взяв?
-Так. -Добре.
Щасти. Друзів кличте.
Ще б пак.
Хлопці, ось цей аромат успіху.
-Фіксуй продаж, мала. Воу! -То ми відпадні.
-Знаю. -Перший долар за перший продаж.
О так.
Буде талісманом.
Вдалося!
-Народ. Нові гості! Нові гості! -Що?
Ще люди? Так?
-Прибувають. -Вітаємо!
-Клієнти! -Добренько.
Є наживка!
Усе вдалося. Ми отримали бажане. І це не золото, не скарб і навіть не пригода. Ми
мали мрії. Кіара хотіла рятувати дельфінів і черепах, Поуп планував
навчатися. Та, поміж тим, ми всі просто працювали. Всі разом.
ГАРЯЧІ СТРАВИ СЕНДВІЧІ
-Добре. Пакуймо. -Так, мем.
А коли роботи не було, ми виловлювали обід.
-ТОМАТИ -ЛЕМОНҐРАС
-Або вирощували. -ХАЛАПЕНЬО
-Ну і не тільки овочі. -МАРИХУАНА
ТЕХНІЧНЕ КРЕСЛЕННЯ ТА ГРАФІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ
І весь час були усі разом.
Ну, переважно.
О, сорян. Це починає набридати.
Це було схоже на наш острів, але краще. Це був дім.
Пошуки скарбів були в минулому.
Забуті й поховані.
Ми хотіли просто жити. Простим життям.
Ми мали все, про що мріяли.
Та тоді ми ще не знали, що спокій був маревом і на
нас чатують темні секрети.
Треба ще снасті докупити. Закінчуються.
Розбирають.
Це точно.
Гей, вітаємо. Ем, вам щось підказати?
Що скажете про течії в Тічиз Гол?
Ем, доволі стрімкі. Місцеві їх уникають. А що?
Чув, що там дуже вдала місцина.
Є все необхідне. І риби там чимало.
Гм.
Це ж ви скарб знайшли. Багато чув про вас.
Було колись.
Ще чимось допомогти?
А заплатити?
-Що це було? -Не знаю. Але щось дивне.
Тато дбав про нас. Завжди.
А помер біля підніжжя скелі, наче шмат непотребу.
Мені прикро, Рейфе.
Я тебе не забуду.
Смажену рибку будете?
Що пошкоджено?
Щиток згорів.
Ми втратимо рибалок без живців, а це половина доходу.
Ми можемо покрити збитки частково, лише частково. Згодні?
Є запас.
Залишки Аурума.
-Ам… Що? -Чого?
Золота. Це хімічний елемент золота.
-То так і кажи. -Бо це неважливо. Це всі наші запаси,
але це на виплату податків. Тож доведеться економити, і не тринькати по шістсот
доларів, щоб ганятися за тарпоном.
-Це моя робота. -Воу, воу. Ми ловили наживку.
-Ми знайдемо гроші. -Мені треба водити чартери для заробітку.
Ні, народ, якщо бізнес загнеться, нас розірвуть конкуренти.
А ще твій батько може вернутися.
Тепер це все наше.
Все одно. Що він подумає, побачивши це?
Слухайте, щоб зберегти це місце, треба поки що урізати витрати. Ясно?
Нам вдалося. Ми відтворили Землю Карасів на Кілдері.
Ми працювали й жили разом, як колись і мріяли.
Знаю, що ми мали схаменутися й осісти. Але халепа –– то основа нашого єства.
Як ви, мажори й карасі? Вітаємо, вітаємо на Кілдер Ендуро.
Чудовий день для перегонів. Готові піддати газку?
Змагання от-от розпочнуться, тож робіть ставки й готуйте прапорці. Ви ж у курсі?
Грошенята давайте, ну ж бо, поспішайте.
Готовий, малий. Як відчуття?
-Наче били ногами. -Так? Невже?
-Ні, цього року перемога моя. -Так, авжеж.
Клео, ти там як?
Усе добре, хлопче.
Супер.
-Все готово. -Чудово.
-Не підведи нас, малий. -Нізащо.
-Вони жертимуть пісок. -Авжеж.
-Так, так. -Ні, я…
-Щасти тобі. -Ні, стій, зачекай. Підійди.
Що?
А де твій байк?
Там стоїть.
-Поговоримо перед стартом. -Боже, Джей-Джею. Що вже таке?
Та нічого поганого.
-Тоді кажи, що сталося. -Та ні, усе добре. Знаєш, ти мені ще
подякуєш. Ясно? Тож… Словом, я поставив на себе. На виграш. Знаю. Знаю. З грошима
туго, та я в собі впевнений. Тож зробив ставку на себе. Шанси десь сім до одного.
-Але зі мною три до одного. Легкі гроші. -Чекай, чекай, чекай,
окей. То де ти взяв гроші, Джей-Джею?
У цьому й заковика. Ем…
Тож я згріб рештку від запасів. Розумієш?
Тому, доки ти не заперечив, послухай. Старий, я зможу перемогти.
Джей-Джею, Джей-Джею, просто помовч.
Ти серйозно?
Так, серйозно.
Останні двадцять штук. Ми ж відкладали їх на сплату податків.
Так, знаю, Джоне Бі. Знаю. Ясно? Знаю. Знаю, що ти хочеш мені врізати. Відчуваю.
Мрію про це.
Ми маємо об'єднатися. Я зможу. Тобі ж відомо.
Але… Допомога б не завадила мені. Розумієш?
Треба підстрахувати?
Прикрий мене. Добре? Як у старі часи в дворі.
Ти і я. Ми їм покажемо. І збережемо справу. Ми впораємося. Легко.
Нічого втрачати?
Цього разу нам є що втрачати. Ти мав cпитати нас, Джей-Джею.
А що я роблю зараз?
Що ж, народ, ми скоро починаємо. Тож біжіть в туалет, набирайте пиво,
Ендуро не чекатиме.
Що таке?
Схоже, я теж беру участь.
У сенсі?
Джей поставив на себе.
Якого хріна? І ти його не спинив?
Я ж не знав, Саро.
Про що ти? Цей байк не годиться. Він же розвалиться.
Знаю. Я-я-я знаю. Без мене Топпер і Рейф дістануть його. Я маю блокувати їх.
Джоне…
Пробач.
Прибила б. Бережи себе.
-Добре. -Чуєш?
Так, мем.
Сьогодні буде гаряче, Еше. Є фаворити?
Я придивляюся до Мітбола Говелла. Він має гарні шанси.
Топпер теж подає надії. Рейф Кемерон і його відпадний "Кей-Ті-Ем"
можуть нас здивувати.
Чого ти хочеш, Рейфе?
Мій тато поїхав за тобою і загинув.
Я цього не забуду.
Зустрінемося на трасі.
Тільки гляньте, хто застрибує в останній вагон.
Джон Бі Ратлидж на бляшанці. Йому знадобиться диво.
Хлопець твій вміє взагалі думати?
Ні фіга. Ще не бувало такого.
Джей-Джей підготувався. Що скажеш?
Сподіваюся, у Топпера механіка.
Помолимося.
Уперед, Рейфе. Ти зможеш, хлопче.
Йоу, Джей-Джею, ти сам його зліпив?
Річ не в байку, бро. Побачиш.
Так, тіш себе цим, карась.
Отож, народ. Слухайте.
Рушайте до старого буйка і назад. Окрім цього, жодних правил. Готові?
Це боротьба за гроші й повагу. Усі вперед.
По сигналу!
Женіть!
-Руш! -Руш!
Що за хрінь? Ти серйозно?
Погнали, рушай! Погнали, малий. Ну ж бо.
Рейф Кемерон одразу ж виривається уперед, показує хто тут лідер.
Просто чудовий старт.
Ну ж бо, ну ж бо.
Ну давай, Джоне Бі!
Цей мотлох витримає?
Відсмокчи, Топе.
Схоже, Рейф Кемерон уже біля дерев. Його буде важко наздогнати.
Так, Кемерон попереду.
Відлупися, Топе.
Схоже, сталося серйозне зіткнення.
Топперу не сподобалося, що Мейбенк у нього на хвості.
Провчив нахабу. Суворо й безжально.
Дідько! Джоне Бі, ходу! Ходу!
Заводься. Ну ж бо.
Учасники вже біля буйка і Рейф Кемерон досі випереджає суперників.
Кемерон задає перцю.
Так, він наче риба у воді. Як не схибить, кубок Кілдер Ендуро буде його.
А ось і Мейбенк. Він наздоганяє.
Так, йому непросто. Оу, він грузне в піску.
Кемерон і решта вже, мабуть, біля дерев. У нього жодних шансів їх наздогнати.
-Зачекайте. Ви це бачите, друзі? -Що він робить? Ні, ні, ні, ні.
Схоже, буде перестрибувати. Але відстань чимала.
Боже мій, Джей-Джей Мейбенк –– ще той відчайдух.
Не побоявся ризикнути. І з останнього став першим,
перестрибнувши широкий канал.
Рейф Кемерон тепер відстає. Двобій буде напруженим.
Відвали!
Відчепися!
Вони буквально бʼються. Ой.
-Так! -КІЛДЕР ЕНДУРО
-Так! -Так!
СТАРТ
Жени.
Кемерон близько, але шансів у нього мало.
Гівна небесні! Вони падають! Обидва падають просто перед фінішем.
У лідерах тепер Ратлидж. Топпер у нього на хвості.
О ні! Мейбенк на шляху. Це нагода для Топпера.
Бляха.
Топпер попереду. Топпер перемагає!
Леді й джентльмени, Топпер Торнтон цьогорічний чемпіон Ендуро!
-Боже мій. -Джей-Джею.
Оце так змагання.
-Такого поворту ніхто не очікував… -Джей-Джею, вставай, вставай.
Ти як? Цілий?
-Відвали від мене. -Слухай, я намагався.
Та невже? Якось не дуже.
Неймовірно.
-Оце так видовище. Як таке сталося? -Я такого ще не бачив,
Еше. Це вперше в моєму житті.
-Джоне Бі! Ти як? В нормі? -Так, цілий.
Звикай.
Що ти сказав?
Стій, стій. Що ти сказав? Га? Повтори?
-Я сказав звикай. -Ні. Ні Гейі! Гей, стоп!
Це не ваш острів. Невдах тут не терплять.
Ви ж вбʼєте один одного!
А тобі не похрін?
Убʼєш мене, яка вбила тата?
Ану повтори. Що ти сказав?
Саро, як тобі солодке карасяче життя?
Пішов нахрін.
Та не бісись, мала.
Бляха!
Ми дійсно у сраці.
Так. У сраці.
І чому це?
Я розповім, Поупе.
Розповіси що?
Ходімо вже звідси.
Розповіси що? Кажіть!
Я казав. Я казав і не раз. Просив не чіпати наші заощадження. Просив. Це були
наші останні запаси. А тобі було тупо срати!
-Хотів, як ліпше… -Поупе, ти ж сам усе бачив. Нас обікрали.
Ясно? Він підбив мене і обікрав. Вина не моя, Поупе.
-Ти бісів егоїст, ось ти хто. -Це я егоїст? Я допомогти хотів.
-Допоміг? І просрав усе. Дякую. -Джей-Джею, перестань
вдавати, що ти в нас святий.
Кіаро, ти ж знаєш мене. Так? Я був такий завжди… Це моя фішка.
Ти нас не спитав. І ризикнув усім.
А ти що нам скажеш? Ти все знав і не зупинив його?
Він зізнався перед гонкою.
Джоне Бі, ти мав мене прикривати і мав підстраховувати. Я покладався на тебе. Ти
-підвів мене. -Я так і робив. Я прикривав!
Агов, годі!
Усе погано, Поупе?
Як думаєш? Тринадцять тисяч доларів податку
треба виплатити за тиждень. А у нас нуль прибутку.
Ми голі.
А ти взяв наші останні заощадження.
Тож дякую.
Оце і все. Ми не мали грошей, як Поуп і казав. Але удача нас помилувала.
ГРУПА ЕКСПЕРТІВ ПІДТВЕРДИЛА ІСТОРІЮ ПІДЛІТКІВ ПРО ЕЛЬДОРАДО
Народ. Слухайте.
-Що? -Оце срака. Про… про нас написали.
Що?
"Вісник Зовнішніх мілин" пише про нас.
Після детальних перевірок відкриття юних дослідників підтвердило існування Міста
-золота. -Що?
Боже. Зажди.
-Офігіти. -Це моя імʼя! Це я!
Археологи нарешті розкопали печеру, яку ми підірвали і ми стали… героями.
Це було дуже дивно, направду.
Після церемонії до нас звернувся старий на імʼя Вес Джернетт.
Хотів запитати, чи не поглянете на дещо.
Капітанській журнал.
Що за капітан?
Чорна Борода.
Він запросив нас у свій маєток, щоб обговорити деталі. І ось ми тут.
Ми знайшли Ельдорадо, та Козиний острів маячить знову,
як і гроші.
-Ви там когось знаєте? Бо я –– ні. -Ні.
Саро, ти ж мала тут якихось знайомих? Мажори ж знають одне одного,
влаштовують гулянки.
Жартуєш? Ти не в курсі чуток чи як?
О так, про дівчину. Вона потонула з немовлям. Я таке чув.
Я теж чула, але вона була одержима чи щось таке.
А я чув, що це повна хрінь, бо… що?
Окей то нащо нам це знову?
-Потрібні гроші. -Потрібні гроші.
Цьому місцю вже років двісті, а досі немає дороги,
яку б не затоплювало двічі на день.
Щоб ніхто не міг втекти.
Вітаємо, сер.
Вітаю в Блекстоуні.
То… що ви копаєте?
Рови.
Хоч не могили.
Один хрін для мене.
Що?
Заспокоїв.
А давно ви працюєте на містера Женретта?
Скільки себе пам'ятаю.
Туди.
Добре. Дякую.
Агов! Є хто?
Немає?
Так, маніякі зазвичай накачують жертву наркотою, тож не пийте і не їжте.
Не смішно.
-Щось я вже передумала, народ. Не хочу. -Я теж хочу звалити.
-Ходімо? -Так, тих грошей це не варто.
Хтось іде.
Вітаю.
Вибачте, що так довго. Дім доволі великий, а слуги розійшлися.
Окрім стариганя Демпа. Він прилипало.
А ви, напевне… Карасі.
Величні шукачі.
-Ну, ми вже не шукачі. -Ну що за скромність. Я
чув про ваші пригоди.
Такі приголомшливі.
То ви заходьте, заходьте. Я-я зять.
Чендлер Ґрофф. Вес дуже… дуже на вас чекав. Він зрадіє.
Так. Авжеж. Джей-Джей.
Заходиш, Поупе?
Після тебе, шукачу.
Так.
Я остання не піду.
Вітаю. Заходьте.