Bara kom in.
Wes hoppades att få se er. Han har väntat.
Välkomna. Den här vägen.
Hej.
Stig på.
Är det…
-I rummet bredvid. -Okej.
Stället luktar som döda människor.
Jag ska…
…hälsa Wes att ni är här.
Wes, de är här.
Lysande. Visa in dem.
Snälla, kom in. Värm er vid brasan.
Gott att se er.
Jag ber om ursäkt för att jag släpar ut er hit, men jag…
…kan nog inte prata öppet om det här.
Jag har ju nämnt Svartskägg
men jag försäkrar er, jag är inte intresserad av skatter.
Min förfader, Francis Genrette,
var den brittiska officeren som fångade och dödade den ökända piraten.
Din direkta förfader?
Ja, tyvärr.
När han hade halshuggit Svartskägg, dödade han piratens fru Elizabeth.
Alltsedan dess, i 300 år,
har Genrettes släktingar hemsökts av Elizabeths vålnad
och dött en ond, bråd död.
Inklusive min dotter.
Larissa, Chandlers fru.
Min dotter såg Elizabeth en vecka innan hon dog.
Nu…
…har jag sett vålnaden.
Jag vet att jag har ont om tid.
Jaså, ja, vi är hemskt ledsna att det har hänt dig,
Men vad vill du oss?
Naturligtvis, du har rätt.
Låt oss komma till skott. Chandler.
Vi tror att vi har hittat ett sätt att bryta förbannelsen.
Precis innan hon blev mördad, bönföll Elizabeth Francis
att hämta en minnessak på skeppet som hon fått från sin man.
Hennes mest värdefulla ägodel.
En amulett.
Han nekade hennes begäran och mördade henne.
Men om vi hittar amuletten som uppfyller Elizabeths sista önskan,
tror jag att det bryter förbannelsen
som har plågat min släkt i över 300 år.
Okej.
Ursäkta, men var sa du att halsbandet var nånstans?
Okej.
På Svartskäggs sista skepp.
The Adventure.
Perfekt.
Enligt alla uppgifter låg amuletten kvar när skeppet sänktes utanför Goat Island.
Men kustbevakningen grävde ut platsen för länge sen.
Utgrävningsteamet visste inte vad vi vet.
De hade inte den här.
Det finns ett hemligt skrin, gömt bakom sänggaveln
i kaptenens sovgemak.
Kan du dyka?
Vi kan dyka allihop.
Men vi göra det bara till rätt pris.
Utmärkt.
Vi är beredda att erbjuda ett högt arvode för era tjänster.
Femtio tusen, plus utgifter.
Fem tusen i förskott.
Och vi vill gärna ha ert svar nu.
Jag tror att vi kan…
Vi måste bara tänka igenom det.
Vi är strax tillbaka.
Det tar en sekund. Tack.
Vad var det där?
Det här är skumt. Vi kan smita ut bakvägen.
Ska vi verkligen lyssna på den där helknäppa gubben?
-Vålnader? Förbannelser? -Han är galen.
Okej, men han sörjer sin dotter. Han behöver hjälp.
-Han behöver terapi, inte ett halsband. -Vi vet inte ens om det är sant.
Det finns ett spöke och en förbannelse. Känner ni inte de kusliga vibbarna?
Okej, hörni. Anta att vi tar jobbet.
-Är det ens möjligt? -Ja.
Jag vet vad du tycker. Nån annan?
Vraket kan ligga på 30 meters djup, omringat av starka strömmar.
Ska vi oroa oss för detaljerna nu?
-Ja! -Absolut.
-Helt klart. -Ska vi tacka nej till gratis pengar?
-Såklart inte. -De är inte gratis.
Det värsta som kan hända är att vi går härifrån med 5 000 på fickan.
-Det är inte det värsta. -Vi kan åka i fängelse.
Vi har fattat vårt beslut, och vi gör det. Vi tar jobbet.
De första 5 000, har du dem där?
-Du kan langa hit dem. -Välkomna ombord.
Vet du vad? Jag tar dem i förvar.
-Okej. Visst. -Tack.
Du ska inte ångra det här. Jag lovar.
-Vi får jobbet gjort. -Du, JJ?
Jag tror på dig.
Tack.
-Heja! -Okej, Klara, färdiga och gå.
Kom igen!
Jisses! Ett oskyldigt firande.
-Eller hur? -Absolut. Du behöver en öl.
Jag behöver en påfyllning.
Ja, broder!
Där är han! Hur mår du?
Här satsas! Jag älskar dig.
Minns du sheriff Peterkin? Hans pappa sköt henne.
Vad sa du?
Ville du nåt?
-Om du har nåt… -Backa, Rafe.
Lyssna, om du har nåt att viska, säg det till mig personligen.
Jag står ju här.
-Säg det till mitt ansikte. -Okej.
Jag är nyfiken på vad du sa.
-Vi är vänner här. -Vänner?
Vi firar lite.
-Jag gillar inte när folk pratar om pappa. -Nej, jag fattar.
-Han var en bra man, Rafe. -Det stämmer. En stor man!
Du.
-Lyssna inte på dem. -Lite svårt när de gör det framför mig.
Det förväntar jag mig på The Cut, men inte här.
-Inte här. -Jag vet.
-Vad har du för folk på din fest? -Kom igen, allt är bra.
Vi går och tar lite luft.
Jag mår bra. Jag tar en drink nån annanstans.
Ge mig en… vad som helst.
Rafe.
Hollis Robinson. Jag jobbade med din pappa.
Ja, Hollis. Mr Robinsons fru.
Före detta, är jag rädd.
Det var några år sen. Du har vuxit upp.
Fint att se dig.
-Jag hade knappast nåt val. -Det har nog ingen.
Jag beundrade din far.
Jag beklagar det som hände.
Tack.
Jag har hållit ögonen på dig. Alla de där fastighetsaffärerna.
Bostaden du byggde på Bayline.
-Renoveringen av kyrktomten. -Inget stort.
-Men jag fick det gjort. -Ja. Folk märker det.
Rätt personer.
Jag har ett litet utvecklingsprojekt i kikaren
och jag letar efter en partner som inte är rädd för att ta risker.
-Och som satsar fullt ut. -Partner?
-Hejsan! -Hej.
-Vem är det här? -Åh! Min vän, Sofia.
Sofia, det här är mrs…
Miss Robinson. Hollis.
-Trevligt att träffas. -Nöjet är mitt.
-Då så. Sköt om dig, Rafe. -Du också.
Vem var det?
Hon är bara… den största mäklaren och puman på ön.
Åh.
Är du svartsjuk?
Borde jag vara det, vän?
Det beror på vad hon erbjuder.
-Jag skojar. -Jag hatar dig.
Jag skojar ju bara.
PIRATMUSEUM
Vi har över 2 000 skeppsvrak precis utanför vår kust.
Många tillskrivs Svartskägg tills han tillfångatogs av britterna
som halshögg honom.
Och visste ni att Svartskäggs spöke fortfarande hemsöker dessa stränder.
Det sägs att i stormiga nätter
kan man höra hans fantomskepp som knarrar på vågorna.
Och om man har tur kan man se hans huvudlösa spöke på stranden.
Vad hände med hans skatt?
Det är en bra fråga, kamrat.
Svartskägg var känd för att ha samlat på sig en förmögenhet i guld och juveler.
Men ingen vet var han gömde den.
Den finns nära Goat Island.
Just det.
De flesta av traktens sjöbussar tror att den ligger nånstans
nära Goat Island.
Okej, enligt skeppets ritningar bör ni ta er in här nånstans.
Genrette skämtade inte om gömstället.
Titta här, i kaptenens loggbok. Bakom sänggaveln i kaptenshytten.
Pratar vi verkligen om det här? Skeppet har legat där i 300 år.
-Det måste ha blivit bärgat. -Det skadar inte att kolla.
Ja, det känns rätt. Och vi vet var det ligger.
-I det här området. -Fast inte exakt var.
Kustbevakningen vet säkert var det är,
och de lär vara sjysta, så vi kan bara fråga dem.
Vänta lite, Pope. Är inte din farbror kustbevakare?
-Farbror Roger? -Min farbror?
Nej. Det funkar inte.
Farbror Roger är den striktaste, mest ordningsamma personen i världen.
-Glöm det. -Ordningsammare än du?
Jag gick inte ut skolan.
Jag fick läsa in det sen. Det var rätt slarvigt.
Andra alternativ.
Vänta, JJ.
Jobbar inte din vän där? Boogie.
Jisses.
-Boogs? Han är reservare. -Ja, men han vet nog.
Det är inte det jag menar. Han hankar sig fram, dag för dag.
Så om vi vill ha upplysningar från honom, måste han mutas.
Vilket jag är helt okej med, men…
-Nej. -Okej.
Där har vi svaret.
Så jag tror att det bästa scenariot
vore om jag hade en farbror som visste var vraket låg
och kunde berätta det gratis.
Just det! Det har du.
-Så vi börjar där. -Du hör inte vad jag säger.
Jag tappade ett kex i hans garage och fick städa hela garaget.
Han är inte den som lämnar ut några uppgifter. Inte alls.
-Inte med den attityden. -Din farbror kanske vet var det är.
Han kanske berättar det gratis, men du måste försöka.
-Du lyssnar inte. -Han kan säga ja.
Dessutom trodde jag att Pogues var lagspelare.
-Nej. -Inte det lilla minsta?
-Vad hände med "Pogues för livet"? -Absolut inte.
-Ta en för laget. -Jag frågar honom inte.
Jag har ett projekt på gång
om nedbrytningen av träskonare i saltvatten,
havstulpaners storlek och så. Jag skulle behöva veta var…
Du vill alltså att jag ska förråda mitt löfte till Gud och fosterland
så att du kan göra hyss med dina odugliga vänner?
-Jag ber dig inte förråda Gud. -Jag är förvånad över dig.
Du sviker inte bara mig utan hela familjen.
Se på mig.
Du ska ta dig i kragen.
Vad hände?
Han ser mig nog aldrig på samma sätt igen.
-Lysande. -Ta inte åt dig.
Han gav säkert upp på dig för länge sen.
Plan B?
Dags för Boogie.
Nej, tyvärr. Tack för att du ringde.
Okej, ha det bra.
Halshuggen. Äckligt.
Ditt kvitto.
Kom snart tillbaka.
Men inte när vågorna är bra.
Känner du doften?
-Av pengar. -Pengar.
-Hej… -God eftermiddag.
Minns ni mig?
Hur kunde vi glömma dig?
Härlig brytning. Välkommen till vårt land.
Hur kan vi stå till tjänst?
Jag har nåt åt er.
Vad snällt av dig.
Jag kan köpa loss er när som helst, för ett rimligt pris.
Det ska inte behövas, men vill du ha en nyckelring?
Kanske en glasbong, en pipa?
Du ser ut att behöva en.
Ni kommer att förlora det här stället. Ni kan lika gärna sälja det nu.
Trevlig resa till hemlandet.
-Vad är det? -En sekund.
Jag vet inte… Herregud.
Pappa gjorde jämt så,
försökte ändra fastighetsvillkoren för att tvinga bort ägarna.
-Är det lagligt? -Om man har råd att göra det.
Vi behöver mer än 5 000 dollar.
Då så.
Nu gör vi det här.
Rockfish. Tror du Boogie är här?
Ja. Alla kustvakter hänger här.
Där är han. Boogie, mannen!
Det var mitt fel.
Det var en svår stöt.
-Kul att se dig. -Smyg inte på mig så där.
Aldrig mer. Kanske.
Tack. Kul att ses igen.
Så du vet i princip var det ligger.
-Är det vad du säger? -Självklart gör jag det.
Jag är ute med kustbevakningen tre dagar i veckan.
Är ni berömda skattjägare nu?
Nej, för fan! Det är en statshemlighet.
De vill inte ha vrakplundrare där ute.
Vi kan bevara en hemlighet. Den är i säkert förvar här uppe.
Jag hamnar i förvar om det kommer ut.
-Och de tar min pension. -Du…
Det går fort.
-Vi behöver bara typ… -Max…
-En timme. -En halvtimme.
-Fyrtio minuter. -Trettio.
-Fyrtiofem minuter. -Max.
In och ut. Smidigt.
-På natten? Det är ju då ni gör det. -Varför det?
På grund av platsen. Det är vid basen.
-Har ni researchat? -Kustbevakningens bas?
Nej, den andra. Ja, kustbevakningens bas.
De upptäcker er lätt på dagen.
Okej. Då gör vi det på natten.
-Lycka till. -Nej, Boogie.
Fyrtiofem minuter vid vraket, på natten.
Kom igen. Allt vi behöver är koordinaterna.
Vad är ditt pris?
Pris?
Jag kan inte köpas, mannen. Det finns inget pris.
Boog, du, lyssna.
-Du har alltid ett pris. -Nej.
-Det kanske du har. -Okej.
Vad sägs om den gråa hojen?
Grå hoj? Va?
-Det är en läcker motorcykel. -Ja, men den är inte till salu.
Vi byter inte den. Nej, han skämtar bara.
-Den är inte till salu. -Ta en för laget.
Boogie, får jag prata med dig?
Det är min hoj.
Min cykel, min frihet.
Hon är min baby.
Jag hör dig. Men saker och ting kostar.
Vi kanske hittar amuletten och sen…
Håll tyst. Snälla, håll tyst.
Bra! Okej, samling. Vem är redo att hitta skatten?
-Jag! -Ja!
Okej. Tre, två, ett…
Leta! Försiktiga, spring inte för fort.
Vem hittar skatten först? Kom igen!
Parker, du tappade svärdet.
Tjejen sa att det var hitåt.
Okej. Få se vad vi har.
För i helvete.
Nästa gång, kan ni vänta på mig innan ni flyttar på den döda?
Ja, sir.
Okej. Rör inget mer, och lägg honom i bilen
innan de nyfikna traumatiseras än mer.
-Helvete. -Redo och ett, två.
-Ingen legitimation, sheriffen. -Allright.
Jag tänkte på en grej.
-Du kan inte dyka utan kompis. -Jo, det kan jag.
Det är farligt.
Jag följer med.
Det är 25 meter ner i mörkret.
-Genom strukturer. -Precis.
Det är snärjigt även för en expert.
-Vilket du inte är. -Inte du heller.
Jag har bestämt mig.
Vi måste rädda gården. Jag kryper inte tillbaka till mina föräldrar.
Det blir kul.
Okej. Så blir det.
Den ovanpå den blå.
-Du borde följa med. -Det är ett precisionsdyk. In och ut.
De dyker och tar en snabbtitt, bara.
-Det kommer att gå bra. -Okej.
-Hej. -Innan du går…
-Vänta, innan du går… -Vad?
Minns du Kook-typen som ville bjuda över oss på auktionen?
Ja. Vad är det som händer?
Han kom med den här.
De ändrar fastighetsvillkoren. Vi kan förlora stället.
Fan.
-Vet de andra om det här? -Bara Cleo.
Pope kommer att flippa ut.
-Du… -Jag är så ledsen.
Vad ska vi göra?
Är ni redo?
Påstigning!
Nu kör vi.
Okej, lyssna.
Vi har koordinater och utrustning. Och det här gör vi bara i natt.
En smidig dykning under radarn.
JJ, du dyker. Sarah och Cleo…
Jag ska… också dyka.
Okej.
JJ och Ki dyker. Jag och Pope stannar ombord.
Sarah och Cleo, ni kör ut till fyren vid kustbevakningsbasen.
Stå vakt. Om vi gör det rätt är vi hemma vid midnatt.
Klockan går.
-Kul. -Precis som förr.
-Var försiktig. -Jadå.
-Vi ses sen. -Gör inget vi inte skulle göra.
Slappna av, hörni. Ni gör mig nervös.
Vi dyker ner dit och tar en titt.
I värsta fall hittar vi inget och den gamla stollen blir besviken.
Det är det värsta som kan hända.
Under tiden, vem vill ha en öl?
Nej, hör du. Inget drickande.
Det var bara för nerverna.
Vi är inne på kustbevakningens område.
Runt 20 meter fram. Klockan ett.
Det är nära nog. Sakta farten.
Vi är framme. Hur djupt är det, JJ?
Tjugofyra meter.
Okej. Redo?
Det är dags.
Vi byter plats. Gör er redo.
John B, håll henne stadig.
-De är vid dykplatsen. -Håll utkik efter kustbevakningen.
Det är som att surfa ute vid The Point.
Vi är en bit ut och följer med strömmen.
Ja.
Okej.
Behövs den där?
Ja, alltså, rev, fiskar…
-Och haj. -Det också.
Och glöm inte etappstoppet.
Fem meter ner i tre minuter. Hör du det, JJ?
-Det är uppfattat. -Eller vadå?
Dykarsjuka, minns du? Kväve i blodet, olidlig smärta,
död och så vidare.
Hon borde veta om det.
Allt väl?
-Ja. -Okej.
-Nu kör vi.
Bra.
Dykare redo.
Dykare… redo.
-Är du redo, Ki? -Ja, det går bra.
Du, Pope. Tidvattnet vänder. Jag vet inte hur länge vi kan stå kvar.
De har bara luft för 45 minuter. Det ska gå fort.
Allt bra där borta? Ser ni några kustvaktare?
Ser du nåt?
Inget ännu.
Inga spår av kustbevakningen, men dimman sveper in här.
-När den når oss blir vi blinda. -Uppfattat.
Jag skulle ljuga om jag sa att jag inte känner mig nostalgisk.
Bara i natt.
In och ut.
Vi driver. Backa åt styrbord.
-Andra hållet. -Fan.
Okej, håll där.
Tidvattnet vänder definitivt.
Jag ser dem knappt.
Hur lång tid har vi kvar, Pope?
-Femton minuter. -Dimman tätnar.
Kom igen, hörni.
JJ. Kom hit.
Titta.
Kiara.
Ki!
Nej! Hjälp!
Hjälp mig!
Nej! Kiara!
Nej!
Här!
JJ!
Är allt väl där ute? Prata med mig. Ser ni nåt?
Hör du?
-Vad? -Det där.
Fan! Det bådar inte gott.
Hörni, det är nån mer där ute. Stick därifrån!
Oidentifierade på väg ut. Inte kustbevakningen.
-Hör du det? -En båt. Ta det lugnt.
-Pope? John B? -Stäng av motorn.
-Okej. Allt är släckt. -Varningslamporna?
-Vi håller oss ur sikte. -Huka dig.
Lugnt och fint.
Nej! Kiara!
Vi är nära!
Det måste vara här framme!
JJ!
Vi kör en runda till!
Okej?
-Hur lång tid har de kvar? -Fem minuter.
-Vi måste få upp dem. -Vi börjar leta.
Ser du honom? Han borde vara uppe nu.
Hej.
Vi måste dra.
Vi måste upp nu. Okej?
Ja.
Är du okej?
-Ja. Det var nära ögat! -Jag vet.
-Vem fan var det där nere? -Var är John B?
John B!
-Halloj! John B! -John B!
-Fan. JJ och Ki. -Kom hit.
Kom igen, vi ser er. Sluta skrika.
-Vi är här. -Var är han?
Hallå! Här borta.
Där borta är han.
Här, rakt fram!
Kom hit! Skynda er på!
-Pope, hämta stegen. -Stegen!
Ki, ge mig din utrustning.
-Vänta. Var är din dykväst? -Den är borta.
-Vad menar du? -Den är borta.
-Det var en kille… -Är du okej?
-Han försökte döda oss. -Vi såg en båt också.
De var beväpnade. Vi måste sticka.
-Nej. Det är en kille där nere… -Han har en båt. Vi såg den!
Herregud. Vad hände med din arm?
-Det var nån annan där nere. -Va?
De högg mig med harpunen.
-Vart tog de vägen? -Ta stegen. Nu kör vi.
-Ta stegen. -Vänta.
Allt väl? Mår du bra?
-Ja. Kör nu, bara. -Sätt fart!
Jag hör en båt!
Där!
Har de ringt?
Tyvärr inte.
Säg till så fort de gör det.
Gå nu. Jag är upptagen.
Tack för gästfriheten, Hollis. Får jag ta en till?
Visst. Ta för dig.
Minns du affären jag berättade om?
Jag vill ge dig en chans
att vara med från början på nånting speciellt.
-Det är Goat Island. -Det stämmer.
Ön ägs av familjen Genrette.
En tre mil lång kustlinje.
Den längsta obebyggda strandmarken vid östkusten.
Skänkt av kungen 1718. Aldrig såld, inget fastställt värde.
The Cut blir fullt utvecklat om några år med bara Goat Island kvar. Och nu…
…letar de efter några få utvalda för att syndikera den.
Varför just jag?
Du är ung, energisk, från trakten och…
Jag gillar dig, Rafe. Det kan jag väl erkänna.
Vet du vad det bästa är?
Vill du veta varför de säljer nu efter alla dessa år?
De tror att det spökar där.
Svartskägg.
Skämtar du?
-Nej. -Verkligen?
Ja.
Vi ligger perfekt till för att tjäna en förmögenhet,
för att en gubbe tror på spöken.
Så, är du intresserad?
Ska jag fortsätta prata?
-Fortsätt prata, du. -Ja.
-Okej. Vad fan hände? -Nån försökte döda oss.
Vad? Varför? Det går inte ihop.
De var ute efter samma sak som vi.
Amuletten är värdefull. Gubben dolde nåt,
sen väntade nån på er där nere? Jag visste att det var skumt.
Jag har så ont i magen.
Gjorde ni ett stopp på vägen upp?
Jag säger det en gång till. Nån ville döda oss, så nej…
De är dyksjuka. Vi måste till sjukhus med en gång!
Lugnt och fint. Ni har bara lite bubblor i blodet.
-Bubblor i blodet? -Det ordnar sig.
-Kom igen! -Jag kör så fort jag kan.
Se upp!
Djupa andetag.
John B, kan du köra snabbare?
-Fan. -Hörni!
-Vem var där nere med er? -Ingen aning, Pope.
Men ni kommer inte att tro det här.
Vad är det?
Hittade du den?
-Fan. -Vad?
-Det var det han letade efter. -Herrejävlar.
-Varför sa du inget? -Jag var för upptagen med att dö.
-John B! -Jag kör.
Du är en stjärna!
Femtio tusen.
Jäklar!
-Femtio tusen. -Det var värt det.
-Skynda er. -Har du henne?
-Här. -Fortsätt, Pope.
Jag har dig. Kom nu.
Skynda er!
-Jag har dig. -Hallå, jag behöver hjälp!
-Jag har dig. -Okej.
Jag har dig.
De är fysiskt och mentalt stabila, och smärtintensiteten minskar.
Men de behöver tid i tryckkammaren.
De får sitta av 12 timmar där inne.
Det är goda nyheter. De kommer att bli bra.
De behöver tid att återhämta sig.
-Fan, alltså. -Skönt att de mår bra.
Under tiden åker vi tillbaka och kräver pengar för amuletten.
Efter allt vi har gått igenom förtjänar vi mycket mer än 50 000.
Vad säger du?
-Jag håller med. -Nu låter ni som JJ.
Vad snubben än döljer för oss är värt mycket mer än 50 000.
Vi måste åka ut till honom nu.
Pope. Hör på, kompis.
Det är en jäkla bra idé.
-Stygga Pope. -Verkligen?
-Ja. Femtio tusen? Glöm det. -Han försöker lura oss.
-Vi kör dit! Kom igen. -Dags att hämta pengar.
Ki.
Du dog nästan.
Jag borde inte ha låtit dig dyka.
Vem skulle annars ha räddat dig?
Han hade tagit livet av dig.
Jag räddade dig också.
Ja.
Tack och lov.
Jag trodde att det var annorlunda nu.
Men det är fortfarande vi mot världen, eller hur?
Vi mot universum, snarare.
Och vi vinner.
Det gör vi.
Du är okej för att vara en Kook.
Vet du vad?
Vi är här i 12 timmar.
Vad ska vi hitta på?
Vi kommer nog på nåt.
Doktor Roberts till rum 43.
Om de var villiga att döda för amuletten undrar jag hur mycket den är värd.
Vi visar honom smycket och föreslår en summa.
En miljon dollar.
Det låter bra.
Ta i. Pappa lärde mig det.
Vänta. Vad fan! Är det Shoupe?
-Nej, vi vänder om. -Låt bli.
Va? Nej, Pope, man närmar sig aldrig poliser.
Jag håller med, det är farligt.
Om vi vänder om, utlöses jaktinstinkten.
-Håll kursen. -Okej, då.
Och här kommer han.
-Inte rädd för polisen. -Vi har inte gjort nåt.
-Där är de! -Shoupe.
De stora skattjägarna.
-Ja. -Släng hit ett rep.
Där hade jag tur.
-Jag tänkte precis hälsa på er. -Varför det, Shoupe?
Ni vet gamlingen som bor här.
Som ni pratade med igår.
Ja.
Jaha, ni pratade alltså med honom. Bra att få det bekräftat.
Gamlingen ligger där uppe… död.
Förutom hans svärson var ni de sista som såg honom.
Förbannelsen?
Så ni ska ingenstans.
Ni kan väl kliva upp här.
Vi har mycket att prata om.
Undertexter: Ingrid Berglund