JJi.
- Vím, že tam jsi. - Co uděláme?
Schovejte to tělo.
- Kam ho máme schovat? - Mlč. Uděláme to.
- Kam? - Pojďte, dáme ho za gauč.
Za gauč?
- Schováme ho… - No tak, nekřičte.
Vezmi ho za nohy.
Možná bychom… Netahejte ho.
Rozmatláte krev po celém domě.
Cleo, jdi nahoru. Bude to v pohodě.
Pope, pojď sem.
Tady Shoupe. Otevřete.
- Dejte ho sem. - Super nápad.
- Tak jo. Raz, dva… - Chcete ho dát na skejt?
- Jako vážně? - Můžeme.
- Tak jo. - Cleo, nedívej se. Běž nahoru.
JJi!
JJi.
Pane Shoupe, jsem tady.
Johne B., pomoz mi ho zvednout.
Tak jo, Pope. Tady je to v pohodě.
Tady seš.
Nemám na tyhle kraviny čas, JJi.
Zaslechl jsem nějaké zvěsti.
Říkal jsem si, že se k tomu budete chtít vyjádřit.
Nevím, o čem mluvíte.
Nevíš, jo?
Vůbec netuším.
Můžeme jít dovnitř?
- Žerou mě tady komáři. - Můžeme jít…
Ještě jste tu nebyl. Provedu vás.
Nevím, o co ti jde, ale přestaň. Tohle je vážná věc.
Musíme si některé věci vyjasnit. Uvnitř.
Tak jo.
Bělidlo.
- Strašně to lepí. - Máme bělidlo?
- Lij to. - Víc ručníků.
Máte povolení k prohlídce?
Ne. A radši bych se tomu vyhnul.
Proto si chci jít dovnitř promluvit.
Dobře, jak chcete. Tak pojďme dovnitř.
Počkej, ta pistole. Musíme s ní něco udělat.
Pak se jí zbavíme. Aspoň ji otři.
Tyhle dveře jsou zamčené. Zkusíme druhé.
Chováš se divně.
Jde sem.
- Sedni si. - V chodbě je hrozně krve.
No jo, tak jdeme dovnitř.
Neuklízel jsem.
Čus, jak se máte?
Dobrý den.
- Užíváme si pohodu. - Jo.
Všichni jsou tady?
Dobrý den.
Jste tak zhulení, že jste mě neslyšeli?
Byl to dlouhý den.
Myslíte, že bych si s JJem mohl promluvit o samotě?
Jasně, určitě.
- Klidíme se z cesty. - Budeme venku.
Jasně. Tak za chvíli.
Rád jsem vás viděl.
Asi se pobliju.
- Je to dobrý, ne? - Dobrý? Za gaučem je mrtvola.
Chceš snad jít a přesunout ho?
Ne, to fakt nechci.
Neměli jsme ho přesouvat. Nic jsme neudělali.
- Ale teď už jo. - Nedá se nic dělat.
To je neskutečný.
Měli bychom jít pryč odsud a promyslet to.
Pěkně to tam smrdí.
Je tady moc polštářů.
Tak jo.
Zkuste to vzít rychle.
Jasně.
Chci ti něco ukázat.
Tady.
Jestli se k nám ještě někdy přiblížíte, tak vás všechny zabiju.
To jsi ty?
AI se hodně zlepšila.
- Tak AI, jo? - Jo.
Mně to tak úplně nepřijde.
No tak.
Fajn. Ale najížděli na nás džípem.
Přejeli vylíhnuté želvy a skoro zabili Kiaru.
Řekl jsi, že je zabiješ.
Jo, v sebeobraně.
Víš, kolik rodičů si stěžovalo?
A pak mi volali z nemocnice,
žes jim rozbil tlakovou komoru.
- Proč? - To bylo nedorozumění.
Drželi mě tam moc dlouho.
Usmažili mě tam jako kuře.
Na to existují naprosto jasné zákony, které mě chrání před…
Přestaň.
Vážně.
Nechci tě z ničeho obvinit,
ale musíš mi s něčím pomoct.
Na něčem teď pracuju.
Koukni se na ty fotky. Víš o něm něco?
- Neviděl jsi ho? - Ne.
Nikdy v životě jsem ho neviděl.
Nebojte, seberu to.
Dobře. Díky.
To je všechno? Žádné další otázky?
No, vlastně ještě něco mám.
Jen mezi námi,
zjišťujeme příčinu úmrtí Wese Genretta.
Wese?
Co jste dělali v sobotu v noci?
Jako vážně?
- To snad ne. - Potřebuju to vědět.
Byli jsme tady.
Rozdělali jsme si oheň, opekli pár ryb
a pustili si pár písniček.
To je všechno.
Dobře.
Ryby a písničky?
Jo, přesně tak.
Dobře. To je všechno.
- Prozatím. - Dobře.
- Rád jsem pomohl. - Díky.
Ale hele, zkus se aspoň chvíli nedostat do průšvihu.
A buď ke mně upřímný. Dobře?
Jasně.
Odjíždí.
Dobré znamení.
Co říkal?
Co tady chtěl?
Jsme v pohodě. Asi.
- Našel to tělo? - Ne. Terrance nenašel.
A proč chtěl mluvit jen s tebou?
Protože mě na pláži nahráli, jak jim vyhrožuju.
- Takže tak. - Bože.
- Proto přijel? - Taky kvůli komoře.
Je fuk, proč přijel. Terrance neviděl. A to je hlavní, ne?
Ale ještě něco.
Myslí si, že Genretta zavraždili a že jsme do toho zapletení.
Ale říkal jsem mu, že jsme tam nebyli.
A on ti to sežral?
Všechno. Víš jak, jablko nepadlo daleko.
Sežral to.
Fakt. Neviděli jste ho.
Nemáme se čeho bát.
Pope, zvládli jsme to.
Nemáme se čeho bát.
Jsem tady.
Potřebuju tyhle šašky sledovat.
Tak ať Carl vstává.
Právě mi zalhali.
Určitě mají něco za lubem.
Dobře, hned to Carlovi vyřídíme.
No tak.
Jsem tvoje sestra. Přestaň.
A co já?
- Co? - Ne!
Rodina je to nejdůležitější.
Pomáhejte si.
Tak jo, je to tady.
Kozí ostrov.
Tak jo.
Skvěle.
- Oslavíme to. - Jasně.
- Máš, co jsi chtěla. - To bych neřekla.
Ještě nemám peníze.
- Nevěříš, že zaplatím? - No…
Potřebuju vědět pár věcí. Kdo jsou tví partneři?
Jak to uděláme?
No, až dorazí peníze…
Dorazí.
Pak zařídím setkání.
A všechno se dozvíš.
Těším se na to.
Dělám to pro sebe a Sofiu.
Potkala jsi ji. Takže…
To ti přeju.
Nejdřív se musíme postarat o Terrance.
No jasně.
Nemůžeme ho tady nechat.
Bude mě to strašit.
Jo, musíme s ním něco udělat.
A pak musíme vypadnout.
- Výlet. - Co?
Jako kam?
Probírali jsme to.
Polárka a Půlměsíční baterie odkazují na Charleston.
Musíme se tam dostat dřív než oni.
- Co? - Nemáme na výběr.
Musíme tam jet.
- Jak jako nemáme na výběr? - Ten územní plán.
- Přijdeme o Plebslandii. - Zabili Terrance.
Kámo.
Tohle je nad naše síly.
Nemáme na výběr.
Budeme držet hlídku.
JJi?
Připrav Twinkie.
Dobře.
My zatím pochováme Terrance.
Sejdeme se tady v sedm ráno.
Trajekt jezdí od osmi.
Pojedeme do Charlestonu.
Co ty na to, Cleo?
Možná tam bude ten, co zabil Terrance.
Takže za mě fajn.
Vezmi lano.
Nějaké novinky?
Máte to?
- Jo. - Jo.
A píše se tam to, co jsme čekali. Půlměsíční baterie v Charlestonu.
Jedeme do Charlestonu. Rychle.
Chcete odsud odjet?
Poté, co tu jeden z nás zařval?
Víme, kdo ho zabil.
Podle kodexu musíme jeho smrt pomstít. A nikdo a nic nám v tom nezabrání.
Jsi snad kapitán?
Omar byl jako můj bratr.
A nemusíš se bát. Jeho smrt pomstíme.
Ale víš, co se stane, když se nám to nepodaří.
Nám všem.
Tak vidíš.
Jedeme do Charlestonu.
Šéfe, něco se děje.
Asi tahají pytle s ústřicemi.
Tak je sleduj.
Rozumím.
Myslím, že nás někdo sleduje.
Setřeseme ho. Jsme rychlejší.
Držte se.
Zrychlili, šéfe. Nestíhám jim.
Co se dá dělat.
Tak se vrať.
Tři, dva, jedna.
Vím, že jste Terrance moc neznali.
Ale byl jediný, kdo se mě ujal.
Byl jako můj otec.
A…
A já ho měla ráda.
Bude mi chybět.
Tohle těm lidem neodpustím.
Pomstím tě.
Mrzí mě to.
Všechny to vždycky mrzí.
Ale nikdo nic neudělá.
Jo.
Do prdele. To jste vy?
Málem ze mě byl vrah.
Ale vrah nejste. Aspoň zatím ne.
Pan Genrette chtěl, abych vám to dal, kdyby se něco stalo.
Což se stalo.
Hledal jsem vás.
Co to… Co to má být?
To nevím. Ale říkal, že to budete chtít.
PAN JJ MAYBANK
Pan JJ Maybank.
Nesnáším psací písmo.
NĚCO ZAŘIZUJU. JEĎTE BEZE MĚ. UVIDÍME SE PAK
Další z nich někam jede.
Co mám dělat?
Zkus ho tentokrát neztratit.
Jasně.
Mám toho hodně,
ale ráno jsem si udělal volno, abych ti ukázal Kozí ostrov.
A ještě něco bych s tebou rád probral.
Hele,
chci se ti omluvit za to,
co se včera stalo na té pláži.
Je to neomluvitelné.
To je samý…
plebs tohle, plebs tamto.
- I já k nim patřím. - Já vím a je mi to jedno.
- Nejsem jako Topper a oni. - Já vím.
Můj táta začínal jako plebs. Nezáleží mi na tom.
A…
chci být jako on.
Chci něco vybudovat a dát tuhle rodinu dohromady.
Chci se usmířit se ségrou.
Chci, abys se mnou zůstala.
Až ta věc s Hollis klapne, třeba bych…
Napadlo mě, že bych si možná
kus té země nechal a že by to mohl být…
Mohli bychom tam žít spolu.
Rafe…
Co? Ty nechceš?
Ne, jasně, že chci.
Jenom…
Víš…
Možná bys do toho s Hollis jít neměl.
Cože? Myslel jsem…
- Ty nejsi pro? - Jo, jsem. Ale…
Je to příliš riskantní.
Měl bys počkat.
Co?
Nic. Jenom to, že jsem ty peníze včera převedl.
Během týdne je bude mít. Šel jsem do toho.
Aha.
Neboj.
To, co jsem do toho dal, se nám desetinásobně vrátí.
- Jo? - Jo.
Ty a já.
Naše budoucnost.
Je to děsivý, ale dopadne to dobře.
Jo.
Jo? Dobrý?
Jsi v pohodě?
- Jo. - Jo?
Co?
„Benzín máte. Něco zařizuju.
Jeďte do Charlestonu beze mě. Uvidíme se pak. JJ.“
JJ a něco zařizovat?
To nezní jako on.
Tady JJ. Zanechte mi vzkaz.
Dovolala ses?
Nebere to.
Super. Tak co uděláme?
Říkal, ať jedeme.
Tak pojedeme.
Tak jeďte.
Počkám na něj a kdyžtak dorazíme za vámi.
Aspoň nemusíme zavírat.
- To zní dobře. - Jo.
Tak pa.
Mikeu!
Co vyvádíš?
Blíží se bouřka.
To vím, ale nejsem z cukru.
No…
Chtěl jsem se na něco zeptat.
Snažím se najít tátu.
Netušíš, kde by mohl být?
Co vím, tak byl někde v Belize.
- Ty vole, vím… - Neviděl jsem ho. Hledá ho policie.
A já zákony dodržuju.
Jasně. Jak jinak.
Škoda.
Jde o to,
že mám něco, co mu patří. A snažím se to prodat.
Asi to má velkou cenu.
Jestli se objeví, dej mi vědět.
Mohl by vydělat majlant a ty taky.
Tak mi dej kdyžtak vědět.
Počkej!
Neviděl jsem ho,
ale možná mu můžu předat zprávu.
Naťukej svoje číslo.
Moc díky.
- Drží ten pes někdy hubu? - Nech ho na pokoji.
Super. Takže mám prostě jen čekat?
Jo, počkej u mola a uvidíme, jestli se ozve.
Nebudu lhát.
Tohle jsem fakt nečekal.
- Co? - Že zase hledáme poklad.
Zvykal jsem si na normální život.
Ty?
Normální život?
- Co? - To jsem zase nečekala já.
Přišlo mi to tak. Koupili jsme dům.
Spíš je to komuna.
- Jasně… - Ale jo.
Našli si práci.
Bývalo.
- Jo. - Snažíš se.
- Neboj, dělám si srandu. - Chci říct…
Napadlo mě,
že po těch líbánkách bychom mohli…
Hledáme poklad.
Vrátíme se do Plebslandie.
- Dobře. - Koupíme si svůj dům.
Nechceš mít po svatbě spolubydlící?
- Ani ne. - Poslouchám.
Pak si třeba pořídíme psa.
A nakonec možná i děti.
Tak brzdi, kámo.
- Co? - To stačí.
- Co? Počkej. Ne. - Pes byl ještě v pohodě.
- Nechci děti hned teď. - Brzdi.
Mluvil jsem o budoucnosti.
Myslel jsem tím biologické hodiny a jako chlap…
Biologické hodiny?
Je mi 19.
Jasně.
Najdeme poklad.
Dostaneme peníze a koupíme dům.
Na ty ostatní nudné věci máme celý zbytek života.
Zatím se mi to líbí takhle.
Prosím.
Ahoj, tady táta.
Ahoj, tati.
Ahoj, moc rád tě slyším.
Já tebe.
Kde jsi?
Hele, jsem hluboko v džungli.
Je tu řeka. Ale kde přesně, to nevím.
- Aha. - Prý máš v plánu něco prodat.
No, nepatří to mně.
Je to na dlouho, ale týká se to Wese Genretta.
Genrettových? Ani náhodou. Drž se od nich pryč.
No, hele…
Na to už je trochu pozdě, ale…
Kde jsi říkal, že jsi?
Uklidni se.
- Co jsi říkal? - Přestaň štěkat.
Musím běžet, zavolám jindy.
Otevři!
Mikeu!
Kde je?
Mikeu, pusť mě dovnitř!
Hej! Pusť mě dovnitř!
Tati! Kde se schováváš?
- Co blbneš? Zbláznil ses? - Vím, že tu jsi!
Vím, že tu je.
Nemůžeš tu takhle vyřvávat.
- Uklidni se a promluvíme si. - Na to ti seru.
Vím, že tohle pivo nepiješ ty.
Kde je?
Jsi moc mladej a nic nechápeš.
Buď půjdu já dovnitř, nebo on ven.
Ahoj.
Rád tě vidím.
Celou dobu jsi tady?
A neměl jsi potřebu mi to říct?
Ani jeden z vás.
Jezdím jen do Kildare.
Tam a zpátky.
Většinou zpátky.
Ale jsem tu teď.
Pojď ke mně.
No tak.
Mrzí mě, že jsem beze slova zmizel.
Ale víš, že mě hledá policie.
Tak jsem tě do toho nechtěl zatahovat.
Ale…
řekni mi o tom s Wesem Genrettem.
Umřel.
To mě mrzí.
Byl to fajn chlap.
Já ho neznal.
Ale po jeho smrti mi přišlo tohle.
Netuším, co to znamená.
Ale třeba budeš vědět.
Pojď se mnou.
Milý pane Maybanku,
píši vám v souvislosti s mimořádně důležitou záležitostí.
Omlouvám se za to tajné doručení,
ale existují přirozené i nadpřirozené síly,
takže toto utajení je nezbytné.
Velice rád bych s vámi toto téma probral osobně,
ale lepší bude promluvit si s otcem.
Zeptejte se ho na Albatros.
Neotálejte.
Modlím se, abych se s vámi zase setkal,
až vše vyjde najevo.
„S úctou Wes Genrette.“
Co to znamená?
Albatros?
Netuším.
To ti nežeru.
Vážně nevím.
- Nevím nic. - Ani hovno.
Poznám, když mi lžeš.
- Já že lžu? - Jo.
Dávej si pozor na pusu.
No tak.
Přijdeš sem a ptáš se na šlechtu.
Víš co?
Je mi fuk, co jsi mu šlohnul.
Nechci ti kazit pohodu.
Ani nevím, co tu dělám.
Je to jenom ztráta času.
Do prdele.
Kurva, přivedls je ke mně.
Maybanku, vrať se!
Luku, mám zatykač. Stůj.
Dělejte, běží zadem přímo k molu.
Do prdele.
Hej!
Luku, co to sakra děláš?
Opovaž se vlézt na tu loď!
No tak, řeknu ti všechno.
Stůjte! Oba!
To tam budeš stát? Dělej!
- Stůjte! - Dělej!
Stůjte, sakra!
Stůjte!
Sakra!
Pošlete pobřežní stráž
k Emmetovu výběžku.
Hned.
Kde jsi, kámo?
KDE JSI, JJI? ZAVOLEJ MI!
Můžu vám pomoct?
To nevím, můžeš?
Ahoj Kiaro.
Co tady děláš?
Co, nemyslíš si, že jsem prostě jen zákazník,
co si jde koupit návnadu?
Ne?
Hledám svoji sestru.
Nechce tě vidět, Rafe.
Je to moje sestra. Můžu si s ní snad promluvit.
Včera to bylo fakt super vystoupení.
Jak jste zachraňovali želvičky. Bavilo mě to sledovat.
Fakt pecka.
Víš, že tohle místo visí na vlásku?
Vážně?
Hádám, že za tím stojíš ty.
Mohl bych, ale nestojím.
Vážně.
Přišel jsem vás varovat.
Udělat vám laskavost.
Chci být lepším bratrem. A člověkem vůbec.
Ale přestože se snažím pomoct,
jsi na mě hnusná.
Jako vždycky.
A vy se pak divíte, proč vždycky skončíte
na dně potravního řetězce.
Je to smutné.
Jo.
Vezmi si tohle.
Je to moje vizitka.
Ať se Sarah ozve. Můžu vám pomoct.
Fakt mi křivdíš, Kie.
Vážně?
Ale odpouštím ti.
Nejsem nepřítel.
Jsem na vaší straně.
Tak jo.
Podle kapitánova deníku byl Černovous se svou lodí
někde tamhle a pronásledovalo je britské námořnictvo.
Takže se vylodil a vzal pár lidí jako rukojmí.
Říkali tomu…
Charlestonská blokáda. Učivo osmé třídy.
Blokáda Charlestonu?
- To je to samé. - Není.
Takže ho pronásledovali
a všichni věděli, že má na lodi hromadu pokladů.
Ale nechali ho pohřbít dva členy posádky?
Poslouchejte.
Tohle je z Genrettova deníku.
„Zajistil jsem, aby byly rakve v bezpečí
před živly.“
Takže zakotvil někde tady v přístavu.
Zakotvil
a vzal lidi z Půlměsíční baterie do vnitrozemí.
Půlměsíční?
Baterie?
- Takže půjdeme směrem od moře. - Tak šup.
Dobře.
Mám dotaz. To s těmi rakvemi neznamená,
že jdeme na další hřbitov, že ne?
Hele, tady se píše o Černovousovi.
- Pojďte. - Jsme na správné cestě.
Podle mě to bude tudy.
Pope, jdeme už celou věčnost. Bolí mě nohy.
Je to opruz.
Hledáme poklad. Asi těžko přijde za náma.
Říkals, že víš, co děláš.
Říkal jsem, že znám směr.
- Víte, co mi vrtá hlavou? - Co?
Černovous má poklad, který si chce nechat.
Pronásledují ho Britové.
Udělají blokádu města.
Ale má čas vyrobit rakve pro kuchaře a navigátora?
Počkat. Vydržte.
Rozhodně do těch rakví něco dal.
Rozhodně.
Tam, kde se živí setkávají s mrtvými.
- To bude hřbitov. - Ty vole.
Stačí zjistit, kde je…
Polárka?
Co?
Tamhleto musí být ta Polárka.
Polárka ukazuje cestu.
Jsme blízko.
Sarah Cameronová.
Říkal jsem ti, že tě miluju?
To je teda něco.
Tak jo, mám plán.
Ty a ty odvedete pozornost.
Omrknu něco v kostele.
- Ty jdeš na hřbitov. - Cože?
Hledej strážného. Ukáže ti cestu.
- Ne. - Jdeme.
- Jen utíkej. - Jdeme na to.
- Ne, hřbitovy fakt nemám rád. - To dáš, Johne B.
- Jo. - Tak koukej.
Kde se živí setkávají s mrtvými. John B. to zařídí.
To bude pecka.
Nic se mi nestane. Jsou mrtví.
Bude to v pohodě.
- Dobrý večer. - Dobrý.
Tak jo, hledáme…
Hledáme vchod do krypty.
Do krypty?
Jo. Všechny staré kostely mají krypty. Místo, kde se živí setkávají s mrtvými.
Musíte zaměstnat kněze, abych se mohl porozhlédnout.
Sarah, no tak.
- Vnímáš? - Jo.
- Rozptýlit kněze. - Jo.
To bude brnkačka.
- Dobrý den. - Můžu vám pomoct?
Jo. Říkaly jsme si, jestli byste se s námi pomodlil
tady za kamarádku.
Nedávno jí zjistili strašnou chorobu.
- Obrnu. - Obrnu.
Nebyla obrna vymýcena?
A můžeš chodit.
Je to hodně pomalá obrna.
Má pozdní nástup.
Je to tragédie.
Potřebujeme zázrak.
Dobře, rád se s vámi pomodlím.
Děkujeme.
Díky, otče.
Milostivý Bože,
přicházíme s modlitbou
a žádáme Tě, abys ulevil nemocným a trpícím.
Pomoz nám věřit v Tvůj plán
a nauč nás najít mír ve tvých slibech.
Dej této mladé ženě sílu a podpoř ji
i její přátelé v této těžké době,
kdy čelí obrně s pozdním nástupem.
Sláva Ti.
Tak žádáme ve jménu Ježíše Krista, našeho Spasitele.
- Amen. - Amen.
Amen. Díky, otče.
Zůstaňte, jak dlouho potřebujete.
Děkujeme.
Pope, pojď sem.
- Dělej. - No tak.
Asi to mám.
Co?
Postříkal nás.
Co?
Co je?
Co to děláš?
Ve spoustě starých kostelů je krypta pod oltářem.
Určitě to nikomu nebude vadit.
Hele, tohle je svatokrádež.
- Jo. A rozhodně ne naše první. - Bůh nám odpustí.
Co děláš? Trháš koberec.
Pope.
Věděl jsem to.
- Je tady. - Jak jsi…
Tak jo.
Co že to hledáme?
Modrou korunu.
- Černovousův nejznámější poklad. - V rakvi.
Kterou pohřbil před 300 lety.
Musíme to omrknout.
Tak jo, tady je plán.
Dva půjdou dolů, jeden zůstane hlídat.
- Já ne. - Kámen, nůžky, papír?
Kámen, nůžky, papír.
Do prdele.
Schody do pekla. Zůstanu tady.
Jdeme my dva.
Super.
Tak jo.
- Kdyby něco, křič. - A co zmůžeme?
Neboj, pomodlily jsme se.
Kvůli obrně.
Sarah.
Pojď. No tak.
Už jdu.
Rakve.
VELKEJ JOHN ROUTLEDGE DOBRODRUH, OTEC
Tati?
Uvidíme se doma, synku.
Co hledáme?
Hledáme anděla.
Strážného. Vypadá trochu jako ona.
No vida, Steve Barnett.
Není to krása?
Skvěle. No tak.
Tohle je ono?
Rozhodně.
Je to tamhle.
Koukni na to.
Peníze Konfederace z občanské války.
Takže tady přes 100 let nikdo nebyl.
A Černovous tady byl 150 let před tím.
Pokračujeme.
Mám z toho divný pocit, Pope.
Koukni na tohle.
- Pope. - No?
Hele, tohle zastavěli.
Počkej chvíli.
- Podrž to. - Jo, to by asi šlo.
To byla hračka.
Kdo tam půjde?
Já ne.
Ach jo.
Chceš tady zůstat sama?
Ale půjdeš první.
- Dáš mi baterku? Díky. - Jasně. Promiň.
Tak jo.
Ach jo. Víte, jak nesnáším jeskyně a tunely.
Do prdele.
Vydrž.
Jak daleko ještě?
To nevím.
Prostě půjdeme dál.
- Smrdí to tady. - Nechceš si přestat stěžovat?
Nestěžuju si. Jen říkám, jak to je.
Počkej.
Asi něco vidím.
To je mazec.
Pope.
Pope?
Ano?
- Co to je? - Co je co?
Slyšíš to?
- Jako co? - Tamto.
Jo.
Jo. Co to je?
Ne.
- Ne. - Do prdele. Klid.
- Netlač mě. - Nesnáším krysy.
Bacha, nechceš je vyděsit.
No tak, děsíš je.
Pope!
Ne. Pope!
Ne! Pope!
- Zavři to. - Snažím se.
- Říkám, že je nesnáším. - Bacha!
Nebyl to zámek?
Jako jak?
Co tím…
Bacha.
No jasně. Prosím.
- Klid. - Ne!
Musí tu být další východ.
Lebky a kosti.
Tohle je opravdová krypta, kde se střetávají živí s mrtvými.
- Otevřeme to. - Tak dělejte.
Jo.
No tak, dolů do krypty.
Strážný ukáže cestu.
Do prdele.
Kde jste?
Rakve.
Blížíme se.
Tohle je krypta.
Strašidelné.
Vidíte je?
Už tam budeme.
- Už jen pár. - Vypni baterku.
Bude to tudy.
Bože. Tak jo, jdeme na to.
Vy začněte tamhle, já začnu tady.
Tady není jméno.
Dobré znamení.
Co to bylo?
Proč přestáváte?
- Něco jsem slyšel. - Asi krysy.
Tohle je Sam Bellamy, Teachův navigátor.
Jak jste říkala, kapitánko.
Překvapuje vás to?
Jo.
Ty jo.
Tady.
Leží to tady 300 let.
Co jsem říkala?
Kdo tam je?
Lightnere, máme, co jsme chtěli. Jdeme zpátky.
No tak, pojďte.
Něco jsem slyšel.
Jsou pryč?
Jo.
Něco vzali. Ale nebyla to koruna.
Vypadalo to jako svitek.
- Jak se dostali ven? - Stejnou cestou, co přišli.
Podle mě šli tudy.
- Můžeme? - Jo.
Cleo? Sarah?
Kde jste?
Kde je?
Co jim tak dlouho trvá?
Je tady ten hajzl.
- Sarah. - Pope.
Je tady žebřík. Vylezeme po něm ven.
Tak jo. Fuj.
- V pohodě? - Jo.
No, tudy se museli dostat ven.
Myslíš, že nás to udrží?
Jasně.
No, není to nic moc.
Lezl jsem po horších.
- Jsi v pohodě? - Jo.
Jen nic nevidím.
To dáš.
Hýbe se to?
Nechce to povolit!
Váží to asi tunu.
Pomoc!
- Johne B. - Johne B.
Cleo!
Pomoc!
Cleo! Pomoc!
Za to já ale nemůžu.
- Lightnere… - Hele!
Kámo!
- Nech ji být! - Kouká na nás.
- Policie! Pomoc! - Nechte ji.
Máme to.
Nevidíme se naposled.
Cleo.
Podívej se na mě. Jsi v pohodě?
- Jo. - Jsi v pohodě?
- Co se stalo? - Sejmi je.
To je ten chlap.
Běž.
Hned se vrátím.
Tati.
Pomůžeš mi, synu?
Johne B.
No tak!
- Johne B. - Cleo!
Nový plán.
Vrátíme se a najdeme jinou cestu.
- Je tam zamčeno. - Já vím.
S tímhle nepohnu.
Dobře, lezu dolů.
Fuj!
- Nepřijde ti hladina výš? - Rozhodně.
- Jak daleko vystoupá? - Je to někde vidět?
Pope, venku asi prší. Hodně se to tady plní.
Svijonožci.
Jsou až u stropu.
Celé se to tady zaplní.
Do prdele.
Tati, kam sakra jdeme?
Pojď. Tudy.
- Tati. Dobře. - Tudy.
Tady je to jistota. No tak.
Pojď sem. Věř mi.
Pojď, JJi.
Jsme v bezpečí. Sem policie nepůjde.
No jo, ale teďka nehledají mě.
Hledají tebe.
Musím jít.
Postarat se o sebe.
O tebe už jsem se staral dost.
No tak, synku.
Zachránils mě.
Jo. Ale nevím proč.
Jo?
Možná si pamatuju něco málo o Albatrosu.
Co?
Bylo to jméno lodi,
na které umřela Larissa Genrettová.
A co ta má s tímhle společného?
Počkej, nic ti neřekli?
No tak, tati, na tohle teď není čas.
Ten stařík na to asi přišel.
Co to má znamenat?
Nejsem tvůj biologický otec.
Cože?
Nejsem tvůj táta.
Ne biologický.
Ten, o kom sis myslel, že je tvoje máma, byla moje holka.
Tvá skutečná máma…
je Larissa Genrettová.
Larissa? Ta, co umřela? To mluvíš o ní?
Hele, byla to dobrá žena.
Víš co? Měl bys být hrdý, že byla tvoje matka.
To myslíš vážně?
- Děláš si ze mě legraci? - Přísahám, že je to tak.
Když jsem si tě vzal, snažil jsem se pomoct.
Jestli je Larissa moje máma, tak kdo je teda můj táta?
No tak, JJi.
Není to jasné?
Bude to úžasné.
Překlad titulků: Sebastian Jágr