Джей-Джею.
-Я знаю, що ти там. -То що робити?
Сховати тіло.
-Сховати куди? -Помовч. Ось що ми зробимо.
За диван. Агов, посуньте диван.
За диван?
-Ми сховаємо тіло… -Говоріть тихіше.
Хапайся за ноги.
Може, слід… Не тягніть його.
Розмажете кров по всьому будинку.
Клео, іди нагору.
Попу, ану йди сюди!
Це Шуп. Відчиняйте, чорт.
-Покладіть на це, потім котіть. -Діло каже.
-Сюди. Один, два… -На скейтборд кладете?
-Справді? -Іди.
-Гаразд. -Клео, не дивися. Іди нагору.
Джей-Джею!
Джей-Джею.
Шупе, я тут.
Джоне Бі, йди сюди. Допоможи.
Тут нормально. Гаразд, Поупе.
Он він.
У мене немає часу на дурню, Джей-Джею.
Дійшов слух про деякі витівки.
Я подумав, ану схочеш розповісти свою версію.
Не знаю, про що ви.
Геть не знаєш?
Ні. Гадки не маю.
Ходімо в будинок?
-Бо комарі заїдають. -Звісно, ходімо…
Ви ж не бачили оновлень. Я швиденько все покажу.
Не знаю, що ти намагаєшся зробити, але припини.
Справа серйозна.
Треба з цим розібратися. Ходімо в будинок.
Добре.
Відбілювач.
-Вона така липка. -Відбілювач є?
-Та годі. -Ще рушників.
А що, є ордер, чи щось таке?
Ні, і мені не хочеться його отримувати.
Хочу цього уникнути. Ходімо, поговоримо.
Гаразд, тоді нехай буде по-вашому. Ходімо в будинок.
Стривайте, пістолет. Поупе, зроби з ним щось.
Потім позбудемося, просто зітри відбитки.
Знаєте, давайте… Ці двері замкнені, спробуємо інші.
Ти поводишся підозріло.
Він іде.
-Джоне Бі, сядь ти. -Тут ще стільки крові.
Ось моя скромна оселя.
Спеціально для вас я не прибирав.
От чорт, що тут?
Привіт, Шупе.
-Привіт. А ми тут байдикуємо. -Ага.
Уся банда тут, еге?
Привіт.
Так накурилися, що не чули, як я стукав?
Просто потомилися.
Не проти трохи погуляти, щоб я з ним побалакав наодинці?
Так, без проблем, Шупе.
-Не будемо вам заважати. -Будемо надворі.
Так. Там і зустрінемося.
Радий усіх бачити.
Мене зараз знудить.
Усе ж добре?
Ти про що? Там труп за диваном.
І що? Хочеш зайти й перекласти?
Ні, я не хочу повертатися.
Не слід було його чіпати. Ми ж злочинів не вчиняли.
-А тепер вчинили. -Ми нічого не вдіємо.
Чортівня.
Може, нам втекти з будинку й переоцінити?
А як бути з запахом?
Накидали тут цих клятих подушок.
То що,
Кажіть вже швидше. Час іде.
Добре.
Невеличке відео, щоб ти розважився.
Поглянь-но.
Підійдеш до неї, чи до когось з нас… і я вас усіх повбиваю.
Це ти?
Ось до чого ШІ дійшов.
-ШІ, кажеш? -Ага.
Що ж, мені все ясно.
Та годі вам.
Гаразд, Шупе, вони їхали на нас тим джипом.
Переїхали виводок черепах, ледь не вбили Клео, ясно?
А ти сказав, що всіх уб'єш.
Ага, для самозахисту, розумієте?
Знаєш, скільки батьків мені телефонувало?
А потім з лікарні повідомили,
що ти розтрощив барокамеру.
-Це ще що? -Величезне непорозуміння.
Мене там надто довго тримали.
Я просмажився, що те курча.
Є ж Акт про неналежний догляд,
він мене захищає від…
Припини.
Досить.
Я не хочу висувати звинувачень,
але мені потрібна твоя допомога з дечим.
Намагаюся скласти все до купи.
Поглянь на це. Знаєш щось про нього?
-Бачив колись десь поблизу? -Ні.
Ні, чесно. Я його ніколи не бачив.
Добре, я зрозумів.
Гаразд. Я тобі вдячний.
Це все? «Більше запитань немає, офіцере?»
Взагалі-то, як добре подумати, є ще дещо.
Слухай, це лише між нами.
Ми розслідуємо причину смерті Веса Женретта.
Веса?
То що ви робили у суботу вночі?
Серйозно?
Чорт забирай, Шупе.
Мушу знати.
Добре. Ми були тут.
Розпалили багаття, смажили рибу,
увімкнули музику, трохи поспівали.
На тому й усе.
Ясно.
Смажили рибу, співали пісень?
Отож. І все.
Гаразд. На цьому все.
-Поки що. -Добре.
-Радий допомогти. -Дякую.
Але послухай, синку. Мусиш нікуди не влізти, хоч трохи.
І будь зі мною чесним, добре?
Слухаюсь.
Він їде.
Це хороший знак.
Що він казав?
Що він тут забув?
У нас усе добре. Можна сказати.
-Він знайшов тіло? -Ні, Терренса він не знайшов, ясно?
Чому говорив з тобою, а не з усіма?
Хтось з мажорів записав моє «усіх повбиваю» на пляжі.
-Щось таке. -О господи.
-Тому й приїхав? -Ну, ще барокамера…
Байдуже. Терренса він не бачив. Ось що головне, ясно?
Хоча, є ще дещо.
Шуп вважає, що Женретта вбили і що це якось пов'язано з нами.
Та я сказав, що нас там і близько не було.
І він тобі повірив?
Усьому. Тобто, Кі, поглянь, чий я син, еге?
Він купився.
Авжеж. Поупе, він його не бачив.
Немає про що хвилюватися. Агов.
Поупе, ти впорався, ясно? Ми впоралися.
Немає про що хвилюватися.
Слухаю, Шупе.
Треба постежити за цими жартівниками.
Будіть заступника Карла.
Один з них мені щойно збрехав.
Гарантую, замислили щось недобре.
10-4, Шупе. Зараз скажемо Карлу.
ЗОВНІШНІ МІЛИНИ
Це Сара.
Я… Це ж твоя сестра. Прошу, зупинися.
Як щодо мене?
-Га? -Ні!
Сім'я — це найважливіше.
Дбайте одне про одного.
Гаразд, ось так.
-Привіт, Козиний острове. -Добре.
Гаразд.
-Відсвяткуймо. -Відсвяткуймо.
Тож ви отримали бажане.
Я б так не сказала.
Платіж ще не пройшов.
-Що? Ви у мені не впевнені? -Я хочу сказати…
Мені потрібні подробиці. Скажіть, хто ваші партнери?
Як ми це зробимо?
Добре, коли гроші зайдуть…
Так і буде.
…буде зустріч-знайомство.
Тоді все й дізнаєшся.
Я дуже на це чекаю, Рейфе.
Я це роблю заради себе й Софії.
Ви з нею знайомі. Тож…
Молодець, Рейфе.
Спочатку найголовніше.
Треба подбати про Терренса.
Звісно.
Не можна його так лишати.
То й совість мені не дозволить.
Її правда. Мусимо щось зробити.
А потім мусимо забратися звідси. Згодні?
-Прокотнемося. -Що?
Прокотнемося куди?
Ми з Джоном Бі говорили.
Думаємо, Північна зірка й Півмісяць —
це про Чарлстон.
Як будемо в Чарлстоні раніше за них, у нас буде шанс.
-Що? -Іншого вибору не маємо.
То що робимо?
-Як це, немає вибору? -Зміна зонування, Кі.
-Ми втратимо Карасьландію. -Джоне Бі, вони вбили Терренса.
Подруго.
Нам це аж ніяк не під силу.
Знаю, Кі. Але вибору немає.
Досвітній патруль.
Джей-Джею,
підготуй Твінкі, до світанку.
Гаразд.
Решта опікуватиметься Терренсом.
Повернемося десь о сьомій ранку.
Перший пором — о 8:00.
Рушаймо в Чарлстон.
Ти згодна, Клео?
У Чарлстоні можна знайти того, хто вбив Терренса.
Мене влаштовує.
Хапай мотузку.
Бос, є новини?
Знайшли?
-Так. -Так.
І напис той, що ми й казали. Батарея «Півмісяць», Чарлстон.
Курс на Чарлстон. Повний уперед.
Ми що, просто відпливемо?
Після того, як один з наших загинув.
І нам відомо, хто винен.
Кодекс вимагає помста за смерть.
Не заради золота, навіть не заради боса.
Ти тепер капітан?
Омар і мені був як брат.
Не хвилюйся, ми помстимося за його смерть.
Та чи не знаєш, що буде, як зазнаємо невдачі?
З усіма нами?
Ти чуєш?
Чарлстон. Хіба ні?
Босе, я щось бачу.
Схоже, у них якісь мішки з устрицями.
Гаразд, готуйся йти за ними.
Виконую.
Здається, за нами хвіст.
Відірвімося. У нього ж джонка.
Тримайтеся міцніше.
Вони прискорилися, босе. Я не наздожену.
Ясно. Просто…
будь напоготові.
Один, два, три…
Я знаю, Терренс для вас майже незнайомець, але…
він про мене дбав, коли інші покинули.
Він був мені за батька.
І…
І я його любила.
І буду за ним сумувати.
І я не забуду, хто це зробив.
Я все владнаю, босе.
Мені шкода.
Усім завжди шкода.
Але нічого не роблять.
Так.
Господи. А, це ви.
Ледь не став убивцею.
Але ж не став. Поки що, принаймні.
Пан Женретт хотів, щоб я віддав це тобі, як щось станеться.
Гадаю, таки сталося.
Я тебе скрізь шукав.
Що було… Що це?
Не знаю. Але він казав, тобі знадобиться.
ПАНОВІ ДЖЕЙ-ДЖЕЄВІ МЕЙБЕНКУ
Панові… Джей-Джею Мейбенку
Ще й від руки.
МАЮ СПРАВИ. ЇДЬТЕ В ЧАРЛСТОН БЕЗ МЕНЕ. НАЗДОЖЕНУ
Тут ще один кудись зібрався.
Що мені робити?
Спробуй цього разу не відстати.
Буде зроблено.
Справ ціла купа,
та я вирішив вивільнити ранок і показати тобі Козиний острів.
А ще мені треба з тобою про дещо поговорити.
Слухай, мені…
дуже шкода
через те, що вчора сталося на пляжі.
Цьому немає виправдання.
Ніби…
Карасі те, Карасі се.
-Ну, я теж Карась, Рейфе. -Так, знаю. Мені байдуже.
-Я ж не Топпер та інші. Розумієш? -Знаю.
Мій тато спочатку був Карасем. Це не має значення.
І…
я хочу бути як він.
Хочу щось будувати, хочу знову зібрати сім'ю разом.
І я помирюся з сестрою,
і дуже хочу, щоб ти була поруч.
Коли пройде угода з Голліс, я не знаю.
Я подумав, може,
залишу собі тут шматочок, і це було б…
Це було б для нас. Тебе й мене.
Рейфе…
Що? Тобі не подобається?
Ні. Мені подобається.
Просто…
Я…
не думаю, що тобі слід укладати цю угоду.
Що? Я думав, ти була, ну,
за неї.
Так. Знаю. Просто…
це занадто ризиковано.
Думаю, варто зачекати.
Що?
Нічого. Тільки вчора ввечері я підписав платіжку.
Виконають цього тижня. Пішов ва-банк.
Он як.
Агов.
Ми заробимо вдесятеро від вкладеного.
-Розумієш? -Так.
Ми обоє.
Це наше майбутнє.
Я знаю, що страшно, але все буде добре.
Так.
Так? Добре?
Ти в порядку?
-Так. -Так?
Що?
«Бак повний, я маю справу,
їдьте без мене, потім наздожену. Джей-Джей».
Коли Джей-Джей мав справи?
Ніколи.
Це Джей-Джей. Знаєте, що робити.
Ну як, Кі?
Не відповідає.
Прекрасно. І що тепер робити?
Написав же їхати.
Треба їхати.
Ви їдьте.
Я залишуся і… як вийде, ми наздоженемо вас потім.
І ще ж зможу відчиняти крамницю.
-І це теж. -Так.
Добре.
Барракудо!
І що ти там робиш?
Шторм насувається.
Бачу. Невеликий дощик мене не злякає.
Що ж…
Просто хотів дещо запитати.
Намагаюсь відшукати татка.
Ти… часом не знаєш, де він може бути, га?
Як я чув, був десь на південь від Белізу.
-Чорт, я знаю, він просив… -Але не бачив. Він в розшуку,
а я законослухняний.
Ясна річ. Точно.
Шкода.
Бо річ у тім, ну…
У мене є дещо з його речей. І я хочу це продати.
Дорога штука. Отак.
Раптом де вигулькне, дай знати.
Шалені гроші для нього. Може, і тобі перепаде.
Отже, дай знати.
Чекай!
Я його не бачив.
Та, може, звістку передати вийде.
Запиши свій номер.
Дуже тобі дякую.
-Твій собака колись мовчить? -Не чіпай мого пса.
Добре. То мені що, почекати?
Еге ж, потиняйся біля пристані. Побачимо, чи відгукнеться.
Знаєш…
я цього не очікував, чесно.
-Чого? -Нових пошуків, усього цього.
Почав був звикати до нормального життя.
Ти?
До нормального життя?
-Що? -Власне, це таки щось новеньке.
Ми ж стали нормальними, розумієш? У нас дім.
Більше схоже на комуну.
-Добре. Ми… -Точно.
У нас є робота.
Була робота.
-Так. -Знаю, ти старався.
-Усе нормально. Я ж жартую. -Послухай.
Може,
після медового місяця, ми могли б…
Поповнення скарбниці.
Ага. Повернемося до Карасьландії.
-Гаразд. -Купимо власний будинок.
Співмешканці при шлюбі не до душі?
-Не дуже. -Гаразд, кажи далі.
Потім, може, заведемо собаку.
І, можливо, створимо сім'ю.
Гаразд. Пригальмуй трохи.
-Що таке? -Це занадто.
-Що? Ні. Стій. -До цього мені все подобалося.
-Я ж не про дітей зараз. -Пригальмуй.
Я мав на увазі, у майбутньому.
Просто ж думаю про біологічний годинник, я знаю…
Біологічний годинник?
Мені буквально 19.
Точно.
Знайдімо скарб.
Будуть гроші, буде будинок.
Маємо ще ціле життя на всю ту тягомотину.
Мені до душі, які ми зараз.
Так.
Гей, Джею, це твій старий.
Так, тату.
Привіт, малий. Радий почути твій голос.
Ага.
А де ти?
О, глибоко в джунглях.
У верхів'ях річки. Невідоме місце.
Я чув, ти щось продаєш?
Річ не в тім, що я продаю.
Це довга історія, але вона про Веса Женретта.
Женретти. Це погано. Не вплутуйся.
Та ні. Ну…
Вже трохи запізно, але…
Чекай, де ти, кажеш?
Спокійніше, синку.
-Ану скажи щось. -Агов, заспокойся.
Мені пора. Потім подзвоню.
Майку, відчиняй!
Барракудо!
Де він?
Барракудо Майку, відчиняй!
Агов! Впусти мене!
Тату! Агов! Де ти є?
Ти що робиш? Поводишся наче божевільний.
Еге ж. Я знаю, він тут.
Нічого тобі тут здіймати галас.
-Вгамуйся. Поговорімо. -Ти брешеш, Барракудо.
Я знаю, що це не ти пив це пиво.
То де він?
Ти ще дитина. Ані біса не тямиш.
Або я зайду, або він вийде, ясно?
Привіт, малий.
Радий бачити.
То осьде ти прохолоджувався?
Весь цей час. А мені сказати й не думав.
Ви обидва.
Просто мотаюся Кілдером.
Туди й сюди.
Здебільшого туди.
Але зараз я тут.
Іди сюди.
Та годі тобі.
Слухай, пробач, що я отак зник.
Розумієш, я ж…
у розшуку, то й не хотів тебе вплутувати, це ж просто…
Отже,
що там з Весом Женреттом?
Помер.
Що ж, шкода це чути.
Хороший був чоловік.
Та я ледь його знав.
Але це від нього. Принесли, як він помер.
Не знаю, про що тут.
Сподівався, що ти можеш пояснити.
Ходімо.
Шановний пане Мейбенку,
Пишу Вам з надзвичайно важливої причини.
Перепрошую за таємничий спосіб доправлення,
але існують сили, як природні, так і надприродні,
що змушують до такої таємничості.
Як би мені не хотілося обговорити це з Вами особисто,
але спочатку Вам треба поговорити з батьком.
Розпитайте його про «Альбатроса».
Не зволікайте.
Я молю Господа про можливість скласти Вам компанію,
коли все вийде на світло.
«Щиро Ваш, Вес Женретт».
То що це означає?
«Альбатрос»?
Гадки не маю.
Ти брешеш.
Та не знаю я.
-Не знаю. -Ні, це брехня.
Я бачу, коли ти брешеш.
-Ти назвав мене брехуном? -Так.
Агов! Обережніше!
Та ну, любий.
Приходиш сюди, розпитуєш про якусь мажорську дурню.
Знаєш що?
Що б ти в нього не вкрав, чхати.
Вибач, що засмутив, тату.
Навіть не знаю, чому я тут.
Просто час змарнував.
От лайно.
Чорт, Джей-Джею. Це ти їх привів.
Мейбенку, ану повернися!
Люку, у мене є ордер. Стояти!
Ну-бо, хлопці. Вони прямують до пристані.
Чорт.
Агов!
Люку, якого біса ти тут робиш?
Не смій сідати в той човен.
Джею, я все тобі розповім.
Зупиніться, обидва!
Ти що, так і будеш там стояти?
-Ані руш! -Швидше!
Стійте. Прокляття.
Зупиніться!
Прокляття.
Нам тут потрібен човен,
відразу за Емметс-Поінт.
Негайно.
Та куди ж ти подівся?
ТИ ДЕ? ДЖЕЙ-ДЖЕЮ, ПОДЗВОНИ, ПРОШУ
Я можу допомогти?
Не знаю. А можеш?
Привіт, Кі.
Що ти тут робиш?
Не думаєш, що я можу бути просто клієнтом, який зайшов щось купити
в місцевій крамниці серфінгу й наживки?
Ні?
Я просто шукаю свою сестру.
Вона не хоче тебе бачити.
Вона все одно моя сестра. Можу прийти побалакати, коли схочу.
О, вчора на пляжі була чудова вистава.
Така жертовність заради тих черепах. Було дуже весело дивитися.
Неймовірно.
Ти ж знаєш, що це місце висить на волосині?
Хоч і не кажи.
Дай-но вгадаю, це ти рук доклав?
Міг би, але ні.
Це не я.
Насправді я прийшов попередити.
Намагаюся зробити вам послугу.
І бути хорошим братом, і стати кращим.
Але я вже… А ви на мене накидаєтеся,
коли я намагаюся допомогти.
Як і завжди.
А потім ще дивуєтеся, чому ви завжди знизу
харчового ланцюжка. Це…
сумно.
Тримай.
Це моя візитівка.
Нехай Сара подзвонить. Гадаю, допоможу.
Ти справді зі мною погано вчинила, Кі.
Невже?
Та я тобі пробачаю, все добре.
Я тобі не ворог.
Я на твоєму боці.
Ну, добре.
ЧАРЛСТОН
За записами капітана, Чорна Борода на кораблі, «Пригоді»,
десь там, на них полює британський королівський флот, так?
Він висаджується на берег, захоплює заручників.
Це назвали…
Блокадою Чарлстона. Історія, восьмий клас.
-Чарлстонська блокада? -Яка різниця?
Вона є.
Хай там як, їх переслідують.
Але всі знають, що у нього на кораблі гора скарбів.
І йому чомусь дозволяють поховати на суші двох померлих з команди?
От послухайте.
Це із записів, що дав Женретт, ясно?
«Я подбав, щоб труни були міцні й захищені
від стихій».
Хай як, а він заводить корабель в бухту, десь тут.
Швартується,
веде людей від берега повз батарею «Півмісяць» углиб суходолу.
«Півмісяць»?
Батарея?
Гадаю, нам треба від берега.
Поквапмося.
Гаразд.
У мене запитання. Якщо йдеться про труни,
це ж не означає, що ми знову прямуємо на цвинтар, так?
Погляньте. Тут написано про Чорну Бороду.
-Ходімо. -Гадаю, ми на правильному шляху.
Думаю, нам у ту сторону.
Поупе, ми цілу вічність ідемо, ноги ж болять.
Що будемо робити?
Це ж пошук скарбів. Скарб треба шукати. Сам він не прийде.
А казав, що знаєш, куди йти.
Я казав про місце взагалі.
-Знаєте, що мені муляє? -Що?
Чорна Борода має скарб, який треба зберегти.
Його переслідує королівський флот.
Вони блокують ціле місто.
А він усе одно знаходить час, щоб зробити труни для кока й штурмана?
Стривай. Тайм-аут.
Та він точно щось поклав у ті труни.
Сто відсотків.
Півмісяць — батарея, живі зіштовхуються з мертвими —
-це, гадаю, цвинтар. -Чорт.
Нам лишилося здогадатися, де…
Північна зірка?
Що?
Ота? Прямо там? Мабуть, це та сама Північна зірка.
Північна зірка вкаже шлях.
Ми вже близько.
Саро Кемерон,
я казав, що кохаю тебе?
Це таки вражає.
План такий, слухайте.
Ти й ти будете відвертати увагу.
Треба дещо там перевірити.
-Ти будеш на цвинтарі. -Що-що?
Шукай там воротаря. Він має вказати шлях.
-Ні. -Починаймо.
-Ти на лаві запасних. -Гаразд, до справи.
-Ні, з цвинтарями в мене не склалося. -Ти впораєшся, Джоне Бі.
-Ага. -Пильнуй.
Де живі зіштовхуються з мертвими. Джон Бі все зробить.
Це буде неймовірно.
Це не насправді. Вони мертві.
Усе буде добре.
-Добрий вечір. -Вітаю.
Гаразд. Отже, потрібен…
Ми шукаємо вхід до крипти.
Крипти?
Так. Вони є в усіх старих церквах.
Де живі зіштовхуються з мертвими.
Відверніть увагу священника, поки я роздивляюся.
Саро, агов.
-Ти слухаєш? -Еге ж.
-Священник. Зрозуміла. -Так.
Наскільки це важко?
-Вітаю. -Я можу вам допомогти?
Так. Ви не могли б приділити хвилинку, щоб разом помолитися
за ось цю мою подругу.
Нещодавно в неї виявили страшну хворобу.
Поліомієліт.
А я думав, поліомієліт здолали.
І ти ж ходиш.
Дуже повільний перебіг.
Надто пізно виявили.
Це трагедія.
Нам потрібне диво.
З радістю вестиму вас у молитві.
Дякую.
Дякую, отче.
Милостивий любий Боже,
припадаємо до Тебе в молитві,
просимо зцілення для всіх, хто хворий і страждає
Допоможи увірувати у Твій святий промисел
та навчи знаходити спокій у Тобою обіцяному.
Обдаруй цю молоду жінку своєю силою й укріпи її
та її друзів у цей важкий час
її боротьби з пізнім проявом поліомієліту.
Славімо Господа.
Просимо в ім'я Ісуса Христа, Господа й Спасителя нашого.
-Амінь -Амінь.
Амінь. Дякую вам, отче.
Залишайтеся скільки побажаєте.
Дякуємо.
Агов, сюди.
-Іди сюди. -Привіт.
Є. Здається, знайшов.
Що?
Бо в нас лише нюні.
Що?
Агов, що?
Що ти робиш?
У багатьох старих церквах крипту сховано під вівтарем.
Я певна, вони не проти.
Друзі, це ж ніби богохульство.
-Ага. Але ми вже згрішили. -Гадаю, Бог зрозуміє.
Що ти робиш? Відриваєш килим.
Поупе.
Так і знав.
-Я знав. -Як ти…?
Стривай.
То що ми шукаємо?
Блакитну корону.
-Найвідоміший скарб Чорної Бороди. -У труні.
У труні, яку він поховав 300 років тому.
Треба там роздивитися.
Отже, план такий.
Двоє спускаються, хтось залишається й пильнує.
-Не те. -Камінь, ножиці, папір?
…ножиці, папір.
Чорт.
Сходи до пекла. Я залишаюся.
Я з тобою.
Пані Кемерон.
Гаразд.
-Раптом що — кричи. -Наче ми допоможемо.
Не хвилюйся, ми ж помолилися.
За поліомієліт.
Агов.
Спускайся, Саро.
Спускаюся.
Труни.
РАТЛИДЖ ТЕЙЛОР
ДЖОН-СТАРШИЙ РАТЛИДЖ ДОСЛІДНИК + БАТЬКО
Тату?
Побачимося вдома, малий.
Що ми шукаємо?
Ми шукаємо ангела.
Воротаря. Має бути трохи схожим на неї.
Привіт, Стіве Барнетте.
Ну хіба не краса?
Чудово. Ходімо.
Це, бува, не він?
Так, можливо.
Десь там.
Поглянь.
Гроші часів громадянської війни.
А це означає, що тут нікого не було років 100.
Чорна Борода тут був на 150 років раніше.
Шукаймо далі.
Я дивно почуваюся, Поупе.
Поупе, поглянь.
-Поупе. -Так.
Дивися. Гадаю, там щось сховали.
Зачекай-но.
-Потримай. -В одну сторону. Ага.
Це було легко.
То хто піде?
Чур, не я.
Чорт.
Хочеш залишитися тут сама?
Все одно, ти перший.
-Можна мені ліхтарик? Дякую. -Так, пробач.
Гаразд.
Не вірю, що я знову це роблю. Ти ж знаєш, я не люблю печери, тунелі.
Чортівня.
Тримайся.
Скільки ще?
Хтозна.
Гадаю, треба просто йти.
-Ох і смердить. -Так і будеш жалітися?
Ні, я не жаліюся. Констатую факти.
Ану чекай.
Здається, я щось бачу.
Так круто.
Поупе.
Поупе?
Так?
-Що це? -Що саме?
Ти це чув?
-Чув що? -Це.
Еге.
І що це?
Ні.
-Ні. -Чорт. Не панікуй.
-Не штовхай. -Ненавиджу щурів.
Обережно. Не налякай їх. Ти їх лякаєш.
Ти їх лякаєш.
Поупе!
Ні. Поупе!
Ні! Поупе!
-Зачиняй! -Намагаюся.
-Ненавиджу щурів. -Обережно!
Ти чула, як клацнуло?
Про що ти говориш?
Що ти…?
Посунься.
А. Та на здоров'я.
-Заспокойся. -Ні!
Має бути інший вихід.
Черепи й кістки.
Це справжні катакомби. Де живі зіштовхуються з мертвими.
-Ану, відкриваймо. -Берися.
Так.
Ходімо. Донизу через гробницю.
Воротар укаже шлях.
От чорт.
Друзі, де ви?
Труни.
Думаю, ми вже близько.
Це крипти.
Моторошно.
Бачите їх?
Майже прийшли. Рухайтеся.
-Ще трохи. -Вимкни ліхтарика.
Гадаю, нам сюди.
Боже мій. Гаразд, до роботи.
Ти — звідти. Я спробую вийняти ось це.
А тут імені немає.
Це хороший знак.
Що це там?
Чому зупинився?
-Здалося, ніби щось чув. -Мабуть, щури.
Це Сем Белламі, штурман Тіча.
Як ви й казали, капітан.
Ти здивований?
Так.
Ого.
Ось.
Пролежала тут 300 років.
Що я вам казала?
Хто там?
Лайтнере, ми взяли, що нам треба. Ходімо.
Ну-бо, ходімо. Зараз же.
Здалося, ніби я щось почув.
Вони пішли?
Так.
Гадаю, вони щось забрали.
Але то була не корона.
На вигляд, наче якийсь сувій.
-Як вони звідси вибралися? -Мабуть, як і зайшли.
Здається, вони пішли туди.
-В порядку? -Так.
Клео? Саро?
Та де ж ви?
Куди він подівся?
Якого милого так дов…
А ось і той хитрий сучий син.
-Агов! -Поупе.
Саро, там є драбина. Це наш шлях назовні.
Гаразд. Бе.
-Ти в нормі? -Так.
Добре. Так вони, мабуть, і зайшли.
Ясно. Як гадаєш, витримає?
Підійде.
Але вона… підозріла.
Ми й не по такому лазили.
Як ти? Усе добре?
Так.
Тільки нічого не бачу.
Ти впораєшся.
Рухається?
Ані поворухнеться!
Ця штука з пів тонни важить.
Допоможіть!
Джоне Бі!
Клео!
Допоможіть!
Клео! Допоможіть!
-Лайтнере… -Агов!
Чуваче!
-Чорт! Злізь з неї! -На нас дивиться.
-Поліція! Допоможіть! -Облиш її.
Маємо, що треба.
Ми ще точно зустрінемося…
Клео.
Дивися на мене. Ти в порядку?
-Так. -В порядку?
-Що сталося? -Дістань їх.
Це той тип.
Іди.
Скоро повернуся.
Тату.
Ти мені допоможеш?
Джоне Бі!
Агов!
-Джоне Бі! -Клео!
Так, новий план.
Повертаємося, шукаємо інший вихід.
-Але ж двері замкнулися. -Знаю.
Я цю штуку не зрушу.
Я спускаюся.
Гидота!
-Не здається, що вода піднялася? -Вочевидь.
-Як гадаєш, наскільки підіймається? -Не знаю. Є відмітки?
Поупе, там, мабуть, дощ. Бо прибуває.
Молюски.
І вони аж на стелі.
Тут усе затопить.
От чорт.
Тату, куди ми, в біса, йдемо?
Ну-бо, Джею, сюди.
-Тату. -Нагору.
Це надійна ставка. Ходи-но.
Просто нагору. Довірся мені.
Ходімо, Джей-Джею.
Ми у безпеці. Жоден коп сюди не полізе.
Вони ж не мене зараз шукають, правда?
Вони шукають тебе.
Я піду.
Маю турбуватися про своє життя.
Годі вже турбуватися за твоє.
Джею, синку. Прошу.
Ти ж мене там врятував.
Так, тільки не знаю, чому.
Невже?
А я саме дещо згадав про «Альбатроса».
І?
Так називався човен,
на якому померла Ларісса Женретт.
Гаразд. А вона тут яким боком?
Тобі нічого не сказали?
Тату, мені зараз не до цих загадок.
Гадаю, старий якось таки здогадався.
І що це, в біса, означає?
Я тобі не рідний батько, Джею.
Що?
Я не твій батько.
Не по крові, принаймні.
Та, кого ти вважав матір'ю, вона просто була моєю подружкою.
А справжня мама —
Ларісса Женретт.
Ларісса, це та, що померла? Це ти про неї?
Слухай, вона була хорошою людиною, Джею.
Знаєш що?
Тобі слід пишатися, що ти її син.
Ти що, знущаєшся з мене?
-Ти знущаєшся? -Я тобі присягаюся.
Коли я взяв тебе до себе, я просто намагався допомогти.
Гаразд, якщо моя мама Ларісса Женретт, то хто ж батько?
Та ну, Джей-Джею.
Невже не очевидно?
Це буде прекрасно.
Переклад субтитрів: Сергій Білай