Хто це?
-Хто там? -Джей-Джей Мейбенк.
Ми можемо поговорити?
Мені треба поговорити.
А, це ти.
Так.
Заходь.
Який же ти.
Та ще нічка, еге ж?
Принесу тобі рушника.
Є новини?
Що?
Припускаю, амулет таки знайшли. Надто пізно для Веса, боюся.
Ні, йдеться не про амулет. Тут…
Власне, йдеться про вас.
Про мене?
Отож.
Тобто… Я просто…
Так. Я геть…
Тупо не знаю, як про таке питати, але…
Я що…
Ви мій батько?
Батько?
Оце так запитання.
Еге ж.
Це, мабуть, таки дивно.
Але… Гаразд.
Я отримав того листа, і я…
Від Веса Женретта, а я не міг второпати…
Листа від Веса?
Ото вже він… Під кінець він був геть не при собі.
Джей-Джею, ти, схоже, хороший хлопець.
І я… Мені б дуже пощастило.
Але…
Хіба в тебе немає батька?
Люк.
От тільки це він мені й сказав.
Коли я отримав листа від Веса,
сказав, що ви віддали мене йому
після загибелі Ларісси.
Люк тобі таке сказав?
Екстраординарно.
Вибач, але ж його минуле небездоганне, хіба ні?
Утікач, як я пам'ятаю. Наркотики?
Еге ж.
Ваша правда, мабуть.
Але хоч скажіть, що тоді сталося з дитиною?
Моя дитина.
Він потонув.
Тіла так і не знайшли.
Уявляєш?
Навіть поховати не зміг.
Якщо ви його не знайшли,
не думаєте, що він міг вижити?
Що та дитина — я?
Уперед!
Пішли! Ворушіться!
Грофф десь на острові.
-І він убив Омара. -Швидше!
Ми дотримаємося клятви.
Приведіть його до мене!
Джей-Джею, не знаю, чого тобі наговорив Люк.
І якби в мене…
батько був на кшталт Люка, я б, мабуть, теж хотів іншого.
Але я…
Послухай,
усім нам у житті випадають різні карти.
Я б хотів, щоб було інакше, справді. Але…
Підтягніться! Перевірте той будинок.
О, ні.
Що? Що то було?
-Попередження. Від Демпа. -На землю!
Попередження про що?
Про біду. Ходімо, за мною.
Тобто, "біду"?
Що відбувається?
-Скажіть, що відбувається? -Відійди від вікна!
Гадаю, користуватися вмієш?
Що за шматок лайна? Іржаве, що й не відкриєш.
Ось.
Я вже давно не брав до рук.
Набої є?
Один патрон?
Сюди. Лукасе, розходимося.
Обійдіть ззаду.
Добре, ось так. Мерів з двадцяти.
-Білки очей. Щасти. -Ні. Нехай буде в тебе.
Ні, мені ні до чого. Що б це не було, це не мій бій.
Тепер твій. Ходи.
Гроффе!
Чендлере Гроффе!
-Джей-Джею! -Джей-Джею!
Та де ж він?
Мусимо його знайти раніше за копів.
Джей-Джею!
Ти в нормі?
Так.
Так. Лише втомилася.
Гроффе!
Чендлере Гроффе!
Я знаю, що ти там.
Ти покійник!
-Все. Я йду. -Джей-Джею, ні!
Що? У мене є човен.
За ним стежать. Є ялик, на північній стороні.
-Ходімо. -На північ?
-Я тебе знайду! -Ходімо, сюди.
Де він?
-Не видно. -Тут закінчили.
Гроффе!
Сюди.
Гроффе!
Сюди.
Швидше!
-Квадрик? -Не зараз, вони близько.
Заходь, сюди.
-Що ми робимо? -До стіни.
Ми тут наче мішені.
Перевір з іншої сторони.
Не видно.
Сюди. Гайда!
Повертаймося.
-Перевір пристані. -Швидше, ходімо.
А ключі є?
У замку запалення.
Пристебніться.
Онде вони! Агов!
У гаражі ще два. Хутко!
Ну ж бо!
Гаразд, куди їхати?
Просто прямо. Поміж тих дерев.
Ловіть їх!
Чорт, вони за нами.
Не спускайте з них очей.
Обережно. Зліва.
Так!
Вправно їздиш.
ЗОВНІШНІ МІЛИНИ
Зупиняйся.
-Ось це? -Так.
Ми відірвалися.
Хто вони такі?
Не зважай.
Треба рухатися.
Ось він.
-Це той ялик? -Так.
-Коли ним востаннє користувалися? -Давненько.
«Альбатрос»?
Човен, на якому потонула Ларісса?
Він же затонув.
Так, це човен Ларісси. Його підняли.
Підняли.
-Коли його обслуговували? -Не знаю, Джей-Джею.
Не знаєте.
Ясно.
А що ви знаєте?
Господи.
Погляньмо. Сподіваюся, працює.
Шматок лайна.
Сюди.
Шмат…
Так, ясно. Нічого не буде.
Агов, куди ти? Що ти робиш?
Відплив починається. Тією течією мене й винесе.
Відплив? Течія у тій протоці небезпечна.
Ось навіщо човен.
Не знаю, що ви зробили, але я їм потрібен не я, а ви.
Джей-Джею.
Зачекай, будь ласка!
Там «Альбатрос» і затонув.
Я не моду зайти в ту воду.
Шкода.
А я можу.
Джей-Джею, чекай!
Вони близько! Без тебе я не виберуся!
Джей-Джею!
Джей-Джею, прошу!
Джею, я — твій батько!
Джей-Джею.
Пробач, Джей-Джею.
Не знаю, чому я не міг сказати.
Або ти мені брешеш зараз, або брехав тоді.
-Легше, сину. -То коли?
Біжи.
Стій спокійно.
Знову ти.
Тримай його.
Як ти, друзяко?
Скучив за мною?
Отже, ми очікуємо від вас виконання певних зобов'язань, це дозволить чекати
суду на волі.
Упродовж періоду до суду рекомендую утриматися від контактів
з особами, які значною мірою спричинили ваші теперішні проблеми.
Саме так.
До початку суду ви зобов'язані мешкати з батьками.
-Так. -Носити пристрій стеження.
Що? Пристрій моніторингу?
Ці умови не є покаранням,
а можливістю
продемонструвати готовність
взяти на себе відповідальність
за свої дії.
Щасти вам, юначе.
Поупе.
Поупе, ти чув суддю. Не контактувати з друзями.
Ти в нормі?
Так, в нормі. Усе гаразд.
Гаразд? Та штука — не прикраса, сину.
Ти чув суддю.
Крокуй собі.
І швидко.
Клео, ти ж знаєш, що ми тебе любимо.
Ти нам як рідна.
Але ти чула суддю. Вам з Поупом не можна говорити,
тут — то вже точно.
Може, треба почати наново.
Як надовго?
Ну, принаймні до суду.
Ходімо.
Бережи себе, мала.
Ану ворушися, ну-бо.
Ходімо.
Легше.
Добре.
Сюди його.
Тримай.
Ану ж.
Не гай зусиль.
Це марно.
Нас замкнули.
Гаразд.
Може, скажеш, що тут, бляха, відбувається?
Один з тих типів полював на амулет. Це я знаю. То хто вони такі?
Найманці.
З Північної Африки.
Найманці.
Неймовірно. Чудово. А якого біса їм треба від тебе?
Думають, я їх обікрав.
А ти обікрав?
Я намагався їм допомогти. Сталося непорозуміння.
Це пов'язано з твоєю матір'ю.
З історією Женреттів, якимось чином 300 років тому щось там…
Подивися на Блекстоун, на спадок…
Може, годі вже мені… брехати?
Гаразд?
Ти переборщуєш.
Знаєш, що видає, що ти брешеш? Починаєш тараторити.
-Справді? -Еге.
Знаєш, як я це знаю?
Бо зі мною те ж саме.
Усе, що ти нам нагородив — брехня. Привид, прокляття.
Навіщо це тобі?
Бо хочеш збити нас зі сліду того,
на що насправді полюєш.
І тебе, і Веса, обох.
Отож.
Але Вес казав, що дійсно бачив привида.
Маленька… Маленька вистава.
Манекен.
Біла сукня, брязкання ланцюгів. Всяке таке.
Для мажора непогано.
О, дякую.
Я б сам так зробив.
Може, ще б штучний туман додав.
Штучний туман…
Яблука і яблуні, мабуть.
Точно.
Яблука і яблуні.
Отож.
-Ото безлад. -Господи.
Джей-Джея тут немає. Треба забиратися.
І куди йти? Карасьландію либонь вже зносять.
А Джей-Джей їм шини ріже.
Власне, цілком може бути.
Агов, з тобою все добре?
Так, я… мені треба… Ну, ти зрозумів. Скоро повернуся.
АПТЕКА НА ПІТТ-СТРІТ
ТУАЛЕТ
Його татко повертається,
і от він вже
продає будинок не будь-кому, а мажорам.
Поряд з Люком мій тато — батько сторіччя.
Подумати тільки.
А він, може, йому й не…
Що?
Нічого.
Що ти сказала?
Козиний острів.
Гадаю, я знаю, де Джей.
-Про що ти говориш? -Піду за Сарою.
Ага, а я тут почекаю, з поліцією.
-Секунду. Так. -Ти там?
Гаразд.
-Схоже, я знаю, де Джей-Джей. -Гаразд.
Поясню дорогою.
Гаразд.
Ти в нормі?
Так.
Що то там?
Твій?
Отже…
Ти впевнена?
Ну, я двічі зробила, щоб напевне.
Джон Бі?
Еге ж.
Ага. Ясна річ. Тобто, він знає?
Ні. Сама щойно дізналася.
Ох.
Отож.
Напрочуд вчасно.
Тобто… Без дому.
Без грошей, знову.
Ще й убивці женуться.
Не знаю, чи може бути краще.
Було б значно краще, якби ти знайшла бодай щось позитивне.
З тебе вийде неймовірна мама.
І Джон Бі тебе кохає.
-Чесно? -З нього вийде нормальний тато.
Ого.
І у вас є всі ми.
Кажуть же, що треба гуртом.
Еге ж.
-Добре. -Усе буде гаразд.
Я тебе люблю.
І я тебе люблю.
Тітонька Кі.
Ого.
Тітонька Кі.
-Ого. -Треба забрати все.
-Просто вантажимо. Дуже тобі вдячний. -Ага.
Ось і він. Король Карасів.
Задоволений?
Ти трохи психонув, а нам тепер це розгрібати.
Ти хоч колись замислюєшся про наслідки своїх вчинків?
Знаєш, геть не хочу про це говорити, Топпере.
Скоріше б вже Карасьландію забрати.
Ох, друже.
-Що ти сказав? -А, ти про вчора?
Як гадаєш, чия то ідея?
Чудова ділянка, що просто чекає.
Як же хочеться знести там усі ті недолугі халабуди.
Спалив мій дім, а тепер і бізнес хочеш відібрати?
Ну, хтось би все одно це зробив.
Можеш скільки влізе бити вікна і все таке,
але Кілдер врешті-решт все одно для мажорів.
Він зрадіє, присягаюся.
Мабуть, він…
Твій час минув.
Ні-ні.
О, привіт, Кі. Привіт, Саро.
Гарний вигляд.
Агов, Джоне Бі, не зараз.
«Гарний вигляд»? Найтупіше, що ти міг бовкнути.
-Наволоч. -Іди.
-Стривай, а коли ти… -Потім йому скажу.
Якщо Грофф не спадкує землю, то й забудовувати він не може.
А значить, гроші ви тупо вкрали.
Я схожа на ту, кому треба красти?
Ви мені скажіть.
Колись я прибирала в будинках, а тепер я їх продаю.
Знаєш, як я цього домоглася? Бо була розумною й обережною.
Я не краду.
Застрелите мене, бо я вас викрила?
Юридичний контракт.
Сідай.
Сядь.
Я, Чендлер, Козиний острів.
Це купа грошей. Тож мовчи й будь вдячною.
Я могла знищити твою сім'ю трьома дзвінками.
Я надала тобі можливість, ти погодилася.
Ошукала свого хлопця. Тож не вдавай мені святу.
Лишіть повідомлення.
Чендлере, тут у нас нетерплячі інвестори.
Мають запитання й хочуть відповідей. Де ти?
Швидше, хлопці. Сяде сонце, рушимо до Марокко.
Усе не так просто, Джей-Джею. Може, спробуєш це зрозуміти?
Зрозуміти, що ти мене покинув?
А повернувся, як щось знадобилося?
Це я розумію.
Хочеш на мене за це ображатися? Маєш право.
Але, відколи я тебе побачив,
Джей-Джею, я знав, що маю розповісти тобі правду.
Нащо було мене кидати?
Чому?
Подивися на мене.
Подивися.
Тоді, коли загибла твоя мама,
я був не в змозі подбати про… будь-кого.
Думав, так буде краще.
«Краще», це Відруб?
З Люком?
Ого, високо ти планку поставив.
Я облажався.
Я це знаю. Мені шкода.
У мене завжди так.
Я не… продумую до кінця.
Але відтоді не було й дня, щоб я не думав, як це виправити.
-Тому й повернувся. -Ні.
Ні. Ти повернувся за скарбом, це і є правда.
І не намагайся.
Повернувся, щоб знайти тебе.
Щоб тобі допомогти.
Ти мій син, Джей-Джею.
Ми сім'я. Я…
Та корона, на яку вони полюють,
вона наша за правом народження.
Це наш спадок.
І ми так близько.
Думаю, ключ до її знахідки тут, на човні.
І я повернувся по нього.
Заради нас обох.
Гаразд.
То ти кажеш, Джей-Джей думає, що Грофф, спадкоємець Козиного острова, —
його батько?
Не знаю, мабуть.
Я б тобі й не казала, але після того листа
він дивний, і я знаю, він подався саме туди.
Я хвилююся.
І Женретти тримали це в таємниці стільки років?
Причин може бути купа.
Добре, там ми ще не шукали, тож покладемося на когось, хто знає.
Тату, мені шкода. Я знаю, що схибив.
Знаю, але то ж мій брат.
Що, я мав дивитися, як його підстрелять?
-Що б ти зробив? -Я знаю, ти любиш друзів, сину,
але має бути межа.
Це я про ту штуку на твоїй нозі.
Тебе могли застрелити, Поупе.
Я говорив з дядьком Роджером.
Він каже, з суддею Голденом можна домовитися,
він розумний чоловік.
Як я розумію, вони знімуть звинувачення, Поупе.
Але за це тобі буде треба відслужити,
Богові й країні.
Морська піхота?
Я ж мав вступати до коледжу. Я не хочу бути військовим.
Про це варто було подумати вчора.
У тебе тепер немає вибору. Або в'язниця, або морська піхота.
Послухай, Поупе, тобі просто треба це обміркувати й прийняти.
А тепер можеш іти.
Тут купа роботи стоїть, і все через тебе.
-Привіт, злочинцю. -Тобі ж сюди не можна.
Хочеш, щоб я пішла?
Як не гидко це казати, але морська піхота може бути найкращим варіантом.
Базовий вишкіл, це ж лише три місяці.
Ти могла б лишитися тут, працювати в тата.
Гадаю, без тебе це було б дивно.
Агов.
Мені не вперше бути самою по собі.
Я не пропаду.
Я знаю.
Час настав, хлоп'ята.
Ходи, Гроффе.
Усе добре, сину.
Це що таке?
Стривай. Глуши двигун.
Боже, то ж Джей-Джей.
А то — Грофф.
То ж ті, з Чарлстона, вони забрали сувій.
І той аквалангіст.
Нащо їм Джей-Джей?
-Навряд чи річ у Джей-Джеї. -…непорозуміння.
Ти мені не до душі, Чендлере.
Але ти сам у цьому винен.
Ти гнив у в'язниці в Танжері за шахрайство.
Ми прийшли й витягли тебе звідти.
Ми прийняли тебе як брата.
Так, ти знав Блекстоун, а в нас були записи.
Витягли з в'язниці, запропонували частку.
І як же щодо вдячності? А ніяк.
Ти вдав, що ти з нами.
Ти нас обікрав.
Взяв записи капітана й лишив їх собі.
А коли ми прислали людину, щоб їх повернути,
ти його вбив.
Ти кинув його гнити в дюнах.
Ти вбив одного з наших.
Ти знаєш, яка кара.
Можна їх, ну, таранити, відвернути увагу.
Таранити те?
-Ні, навіть не подряпаємо. -Просто намагаюся щось вигадати.
-Треба ж виручати Джей-Джея. -Чекайте.
Ось що в нас є. А он там у нас бензин.
Ото ти психонула.
Знайдімо ганчір'я.
Нікого я не вбивав.
Я вам допомагав. І дещо знайшов.
Дещо нове, ви мали б мені подякувати.
Невже?
Що ж, дякую. Дякую, що допоміг.
-Я виправляв ваші помилки. -Годі.
Він бреше. Дай-но мені мачете.
Стривайте. Ви не розумієте.
Я непричетний до смерті Омара.
Але знаю, хто його вбив.
Це той малий. У вас за спиною.
Він сам мені сказав.
Ось хто вам треба.
Він убив Омара.
Агов, білявчику.
Знаєш цього клоуна?
Він твій друзяка?
Ні.
Насправді ні.
Тоді у що ти граєш?
Жодних ігор… тут.
Просто виконував його доручення.
Якби ви просто підкинули мене назад, до друзів,
було б дуже добре.
Просто опинився не в тому місці, не в той час.
Он, значить, як. Що ж нам з вами двома робити?
Відвернемо їхню увагу вогнем.
Він звільниться, стрибне за борт, ми підберемо.
Тут усе просто. Як два пальці.
-Усе просто. -Отож.
Тільки в нього не поціль, будь ласка.
Він потрібен цілим.
Не кидати коктейль Молотова у Джея. Ясно.
-Гаразд, у когось є запальничка? -Так, ось.
-Тільки обережно. -Це має спрацювати.
-Дай-но я. -Чому?
А ти як думаєш?
Я ж обіцяла помститися за Омара?
Так.
Що ми повернемося по голову Гроффа?
Так.
Сувій у нас. І корона теж скоро буде, так?
Так.
І гроші, скільки ніхто з нас і не бачив.
Чорт.
Та спершу — відплата.
-Вони обоє брешуть. Убити їх. -Чекайте!
Боже мій.
-Боже! -Господи!
-Джоне Бі! -Боже мій.
От лайно!
Якого біса?
Що там таке?
-Ти це бачиш? -Хто там?
-Просто вгору кинув, придурку. -Човен горить.
Ідіоте, ти нас мало не вбив! Ти в порядку?
В порядку, просто… Господи.
Кепська була ідея.
-Не розрахував. -Ти що, вбити нас надумав?
Назвіться!
-Мені дуже шкода. -Господи.
Сліпий кажан, і той кинув би краще.
Є ідея. У Джей-Джея тут було щось типу рогатки.
Тільки не намочіть. Знайшов.
Треба ще пляшку.
Маєте десять секунд, потім ми будемо стріляти.
Гаразд, готово.
-Кі, готова? -Так.Тримай.
Дві секунди.
Залишилося п'ять секунд.
Цього разу — далі.
Лайтнере?
Па-па.
Дідько!
Уперед! Рушай!
-А щоб мене! -Спрацювало.
-Уперед. -Гайда, заберемо Джей-Джея. Рушай.
З дороги!
Господи! Та він же горить.
Чорт!
Не дайте їм втекти!
Де Джей-Джей?
Я його знайду.
Зробіть коло.
Господи!
Джей-Джею!
Джоне Бі!
-Гей, це ж я. -Що ти робиш?
-Треба забиратися. -Знаю.
-Забираймося. -Іди!
Вони за дверима. Іди нагору.
Уперед.
-Джоне Бі, замикай. -От чорт.
Не в той бік.
Тут нікого. Ходімо.
Стривай. Хапай той тубус.
Мабуть, сувій, що Сара бачила.
-Чорт. -Швидше, Джоне Бі.
-Не впустіть їх! -О, ні.
Ой, мачете.
-Ходімо, ну-бо. -Іду!
Господи.
Агов!
-Є інший план, Джоне Бі? -Лише один.
Я їх бачу.
Боже мій.
-Та до біса. -До біса.
Чорт!
Ти їх бачиш?
Вони он там!
Валіть їх!
-Рушай! Тисни на газ, Кіаро! Газу! -Уперед!
-Ти в нормі? -Так.
Ох, чорт.
Ходу!
Женуться?
Поки що ні.
Гадаю, вже не дістануть.
Сувій у мене.
-Що це? -Шлях до Блакитної корони.
Думав, мені кінець.
-Дідько. -Ми знову в грі, мала!
Переклад субтитрів: Сергій Білай