-Ясно, що це якась мапа. -Ага, але її наче наркоман малював.
Така дивна. Вона закодована.
І що нам з цим робити?
Розкодувати. Ось що треба зробити.
Але як?
За допомогою ключа. Ось як.
Добре, тепер все ясно.
Треба, щоб в очах спочатку потемніло, потім прояснилося.
-Схоже, у нас злиття розумів. -Маємо гори.
-Ти що робиш? -І де вони?
-Чорт. Вибач. -Слухай, це ж вода?
-Молодець. Блакитне — вода. -І джунглі…
Що це?
Дарма ми повернулися.
Щось бачиш?
Ні. Нічого.
Фігня якась.
Звук був такий, наче, може, це…
Вибач. Мені шкода.
Джей-Джею.
Ти вибрався.
Вибач, що турбую.
Я приплив аж сюди.
Що ти тут робиш?
Більше йти було нікуди, сину.
Ану іди сюди. Тримайте його.
Нас усіх, знаєте, витягли з-за ґрат.
У Тирані, Калігарі, Танжері.
Ми всі знаємо, яка угода.
Підписуєшся, отримуєш свободу.
Скористаєшся нею правильно — ти багатий. Не правильно — ти труп.
Саміру, ось йому, доручили охорону сувою.
І той зник.
Куди він подівся? Зник, так?
Ми знаємо, хто його вкрав.
Знаємо, де вони живуть.
Я його поверну.
-Я можу повернути. -Пізно виправляти, Саміре.
Надто пізно.
Продовжуйте.
Ні!
Прошу! Я можу його повернути.
Можу повернути!
Маємо бути готові до світанку. Ходімо.
Сувій нам досі потрібен.
Я в курсі.
Я знаю, що робити. Це просто.
І я його заберу.
То ви справді його тато?
Я не заслужив цього звання,
але так, я біологічний батько Джей-Джея.
Міг би бути й кращим. Я знаю.
Я б радо вам усе розповів.
-Еге ж. -Та, боюся, часу обмаль.
Тут ми всі в небезпеці.
Дайте-но вгадаю.
Ви ж відкрили той тубус,
знайшли всередині сувій, але прочитати не можете.
Той сувій зашифровано.
Звідки ви це знаєте?
Бо, якщо він у вас від Корсарів,
підозрюю, що вам до рук потрапив могадорський сувій,
створений берберськими піратами у 1703-му.
Корсари Люпина — небезпечні найманці.
А ви їх обікрали.
Гаразд, той Могадор, що це, в біса, таке?
Це мапа.
І куди веде?
Ну, якби я знав, був би дуже багатою людиною.
Але знаю, хто її склав.
Мурад-молодший.
-Мурад? -Ти про нього знаєш?
Берберський пірат, работорговець.
У 1703 році один пастух сплатив йому данину золотою монетою.
Він запитав пастуха, звідки монета,
і, після певних наполягань,
бербер розповів про таємне сховище
в пустелі, повне золота.
І про одну дуже особливу річ.
Блакитну корону.
То ти знаєш, що це?
Це…
Мій тато був істориком.
Він мені таке на ніч розповідав.
Еге ж.
І що воно таке? Та корона?
Міфічний артефакт,
якщо вірити легендам,
це небезпечна зброя, здатна виконати бажання,
зробити ворога беззахисним.
-І ви в це вірите? -Ні, звісно ж, що ні.
Але вона неоціненна.
Я її шукаю, як і ви. І за допомогу
я хочу лиш отримати свою частку.
Нічого більше.
Якщо її знайшли 300 років тому,
там її аж ніяк бути не може.
Може, так, а, може, й ні.
Бачте, табір Мурада був у Ес-Сувейрі, тепер вона в Марокко.
Але, перш ніж він зміг вирушити, куди вела та мапа, її вкрали.
Така собі заповзята жінка на ім'я Елізабет Гауелл,
яка потім стала нареченою Чорної Бороди.
Елізабет Тіч.
Дуже добре. Чорна Борода допоміг їй звільнитися
і вони вдвох втекли до Кароліни, з мапою.
До кінця життя вони хотіли дізнатися,
чи дійсно десь у пустелі є сховище, у якому лежить та корона.
-Отже, коли він загинув… -Він залишив мапу Елізабет.
І тепер вона у вас.
Але ви не можете її прочитати, так?
Потрібна лінза, особлива лінза,
шматок гірського кришталю, що переломлює світло, на ланцюжку.
Та лінза була в Елізабет Тіч, коли її було вбито у Блекстоуні.
Дайте-но вгадаю, та лінза у вас?
Не на руках, ні.
Але я знаю, де вона.
Де?
У могилі твоєї матері.
Агов, Поупе!
Поупе, ти там?
Поупе!
-Клео, прокинься. Це тато. -Що?
-Прокидайся. -Чорт.
-Стривай. -Ну-бо.
Під ліжко.
-Тебе ж не має тут бути. -Чорт.
Я заходжу.
Слухай, я не хотів тебе розбудити, сину.
Усе нормально, тату.
Щось сталося?
Я тут подумав.
Треба тобі прямо зранку йти записуватися.
-Що, вранці? -Еге ж.
Судді це сподобається.
-Я гадав, ще принаймні тиждень до… -Знаю, ти не планував,
але я подумав, що ані мені, ані дядькові Роджеру це б не зашкодило,
і так тебе легше тримати якнайдалі від тих твоїх друзів.
Базовий вишкіл три місяці.
Без відвідувачів.
Це буде новим початком.
Гаразд, а що буде з Клео?
-Їй що робити? -Синку, ти чув суддю.
Вам потрібна пауза,
а Клео — міцний горішок.
Вона не пропаде.
Сину, ми з цим упораємося.
Ми впораємося.
-Ох, чорт. -Привіт.
Чорт.
Поглянь-но на це.
Є реальне історичне підґрунтя, щодо того Мурада, автора мапи.
-Ага. -Він був справжньої історичною фігурою.
Ми ближче, ніж гадаємо.
-Клас, але… -Джею треба їхати.
Джей-Джей по вуха у лайні, а мапа вказує на Марокко.
-Як і ми з ним, Марокко — норм. -Треба поговорити.
І це не чекатиме.
То, може,
поговоримо?
Так.
Добре.
Сідай.
Гаразд.
Агов.
Я вагітна.
Ти вагітна?
Ти… вагітна.
Ми вагітні.
Ага.
До… добре.
Я дуже, дуже боюся.
Не знаю, що робити.
Не знаю, що треба робити. Я знаю, що й ти теж.
І ми… такі молоді.
Знаю, що час, мабуть, невдалий.
Я знаю, ви з Джей-Джеєм хочете ту корону.
Іди-но до мене.
Іди сюди.
Агов.
-Я з тобою. -Я так боялася тобі сказати.
Усе добре.
Я тебе кохаю.
Ми розберемося.
Бо ми завжди так робимо.
Так?
Вони точно не тутешні, і той тип, що був на затонулому кораблі,
він теж якось із ними пов'язаний.
-Вони щось тобі зробили? -Ні.
Ну, намагалися, але головною ціллю був Грофф.
Вони на нього злі. Щось їм зробив.
-То вони знайомі. -О, так.
Вони точно знайомі.
І ти справді…
думаєш, що він твій батько?
Ну, той портрет Ларісси,
і те, що багато чого робимо… так само.
Не знаю, як пояснити.
Але так, думаю, що він мій батько.
ДАЛІЯ ТИ ЗНАЄШ, ЩО НАМ ПОТРІБНО.
ВІДДАЙ, ІНАКШЕ…
Клео?
Краще мені піти, поки всі сплять.
Але з тобою хотіла попрощатися.
Попрощатися?
Ні, це не прощання.
Хтозна, коли ще побачимося.
І куди ти підеш?
Що будеш робити?
Полюватимеш на вбивцю Терренса? Бо, якщо так, то…
То що? Підеш зі мною?
Захистиш мене?
Поупе.
Не переймайся цим.
Я ж міцний горішок, пам'ятаєш?
Я не пропаду.
Нічого такого, Поупе.
І це не прощання.
Ненавиджу прощатися.
Заснуймо клуб «Без прощань».
Ще один клуб.
Але цей я б таки підтримав.
Добре.
Правила такі:
Лише «ще побачимося».
Без «прощавай».
Гаразд.
Мені це Терренс дав.
Тримай при собі… поки знову не побачимося.
Агов, Поупе, ти як, готовий?
Готовий стати чоловіком?
Так, дайте мені хвилину.
Одна хвилина і я виходжу.
-Хлопче, та ти вдягнися. -Бачиш, про це я й говорю.
Клео.
Агов, Поупе, нічого час марнувати, хлопче.
Поквапся.
-Теж це відчуваєш? -Еге ж.
Я, так точно відчуваю.
Ну що, готові?
Розділімося.
Гаразд? Мені треба чаїтися.
Власне, ти будеш сам.
Звільнимо для вас місце.
-Що? -Ага.
Це твій тато, могила твоєї мами.
Варто зробити це вдвох.
-То ви мене просто кидаєте? -Не кидаємо. Багатозадачність.
Маємо деякі справи. Скоро повернемося…
Справи? Зараз? Жартуєте?
Врятуємо ж Карасьландію, як прочитаємо…
Не переймайся.
Ти поїдеш з батьком. Джон Бі з Сарою владнають свої справи.
Я залишуся, спакую речі. Маємо ж забиратися.
Не час зараз розділятися.
Джей-Джею!
Джей-Джею, я розумію, це твій батько.
Та будь обережним.
Як щось утне, я просто поцуплю ту лінзу собі.
Пам'ятай, ти у розшуку. Не висовуйся.
Завжди. До справи.
Як скажеш.
Доброго ранку.
Отак. Гаразд, молодший.
Ніколи так більше не кажи.
«КАРАСЬ»
Що ти мені приніс?
Джона Доу з дюн ідентифіковано.
Той…
Так, нарешті отримали. Ви не повірите.
Він був засудженим з Албанії. Вийшов за Угодою Фінча.
-Угода Фінча? Що це? -Іноземці-найманці.
Антон Фінч, він торгує зброєю.
Дає уряду гроші, щоб поганців випустили з-за ґрат, а потім
шле їх у зони бойових дій.
Хто виживає, отримує свободу.
Вони себе називають Корсарами Люпина.
Цей тип був з них.
Цікаво, як його занесло в наші краї.
І гадки не маю.
Що?
Нічого.
Дякую, Карле.
Так.
Лише ти і я, малий. Наша перша справа.
Втрата тебе — найбільша біда у моєму житті.
А зараз ти он який.
Я почуваюся оновленим.
Он там я виріс.
Ти мешкав на Відрубі?
Був Карасем?
У тата був готель.
Тож, може, я й те, й те.
Але я одружився з Женретт
і переїхав до Блекстоуна.
Моя матір була…
Якою вона була?
Моя мама.
Витонченою.
Лагідною.
Сповненою життя.
Ти мені її нагадуєш.
ЖЕНРЕТТ
Ти ж у розшуку, правильно?
-Еге ж. -Може, сховаєш цю штуку?
-За те дерево? -Так. Я — по ключ.
Агов.
Це й твоя сім'я, Джей-Джею.
Пам'ятай це.
ЖЕНРЕТТ
Управління шерифа.
Алло. Це Чендлер Грофф, я на старому кладовищі Женреттів.
Тут якісь діти, чи Карасі, псують надгробки.
-Я не знав, чи дзвонити, чи… -Ні, все правильно.
-Ми когось пришлемо. -Дякую.
Дуже дякую. Я чекатиму.
Джей-Джею, ключ у мене.
Це твоя справжня сім'я, Джей-Джею.
З поверненням.
Можна дещо запитати?
Коли ти зростав,
ти справді вірив, що Люк тобі батько?
Що ти Мейбенк?
Гадаю, я просто…
Ні, я відчував… Що щось трохи не так.
Бо так і було, синку.
Ти ніколи не був Мейбенком. Ти був Женреттом.
Гроффом.
Ти, мабуть, усе життя це відчував.
Ти не з Карасів.
Ну-бо. Сам я не впораюся.
Нам точно це треба?
Грабувати могилу?
Ми не грабуємо, вона б хотіла, щоб ти її отримав.
До роботи.
Тримаю.
Спокійно.
Легко.
Один, два, три.
Я не можу.
Пробач, сину.
Не можу побачити її такою.
Доведеться тобі.
Заради мене.
Як вона померла?
Вона…
Потонула.
Вона потонула.
Це вона?
Так. Ось тут на ній вигравійований берберський знак.
Бачиш?
Тут.
Ти…
Залиш собі.
Вона твоя.
Знайдімо ту корону.
ЛАРІССА ЖЕНРЕТТ
Не проти, якщо я сам сюди приходитиму?
Звісно.
Коли схочеш.
Слухай, Джей-Джею.
Ніколи не замислювався, чому ти такий?
Завжди подвоюєш, хочеш виграти головний приз?
Це від мене, Джею.
Яблука. Яблуні.
Ох, чорт.
Швидко, ховайся. У мавзолей.
-У мавзолей? -Так, заходь.
-Сюди, швидше. Дай лінзу. -Ні.
-Звідки мені знати, що повернешся? -Я твій батько.
Або ти віриш, або йди собі з тією лінзою, кінець пригоді.
Привіт.
Як справи?
Я…
Дякую, що приїхали. Вони…
Тут були якісь діти, але вже пішли.
-Останнім часом так неспокійно. -Еге ж, і не кажіть.
Мабуть, я їх налякав.
Серед був Джей-Джей Мейбенк?
Я не знаю.
-Що він зробив? -Чого він не наробив?
Розтрощив центр міста, почав бунт.
У нас двійко покійників на руках, тож.
Не питайте, чи є тут зв'язок.
Я ж лише скромний помічник шерифа.
Він, схоже, небезпечний.
Просто тримайтеся далі від Відруба.
Зрозумів вас.
Дякую.
-Дякую за те, що ви робите. -Еге ж.
Просто кличте, як побачите ще щось.
Добре.
Дякую.
Ось і вона. Привіт, Клео!
Як справи?
Як там Поуп?
-Звинувачення знімуть. -Що?
Що? Як?
Якщо піде в морську піхоту.
Поуп іде в морську піхоту?
Чому він нам не сказав?
Він не може з нами говорити. Частина угоди.
Дивіться, Джон Бі й Сара.
Це ж вони почали бунт й зруйнували центр міста.
-Нам пора. -Еге ж.
Отож, пора. Котіться, Карасі.
А що ви двоє тут робите?
-Є справи. Ага. -У справах.
Справи. У такій сукні? Точно.
Джей-Джею?
Джею?
О, привіт, Кіаро.
Привіт.
Мені треба сувій, щоб упевнитися,
артефакт з мавзолею підійде.
Ясно.
Де Джей-Джей?
Він залишився. У сімейній усипальниці.
Послав мене за цим. Я подумав, йому варто побути там самому.
Геть на нього не схоже.
Але так і є. У тому й річ.
Нічого, якщо я йому подзвоню?
Так, тобі слід подзвонити. Він підтвердить.
Дзвони. Він підтвердить.
Перепрошую.
Наголошую, що ви приймаєте юридичне зобов'язання
відслужити в Корпусі морської піхоти США щонайменше чотири роки.
Якщо готові взяти таке зобов'язання перед Богом і країною,
підпишіть тут і тут.
Іншого шляху немає, сину.
Можна збігати до туалету?
Лише на хвилинку, добре?
Далі по коридору, там? Я бачив, коли заходили. Дякую.
Іди до війська. Поверни своє життя. Не йди у в'язницю.
Вивчиш балістику.
Не хвилюйся за Поупа.
Хороший морпіх вийде.
Я приб'ю того малого.
Я його вб'ю.
Відповідай.
-Залиште повідомлення. -Ну ж бо. Де ти?
Прокляття.
ТРИВОГА ПОУП ГЕЙВОРД
Ніколь, тут у мене порушення режиму перебування, Шим-Крік.
Усім підрозділам.
Джей-Джею!
Не буду брехати, я вже сумнівався.
-Не думав, що повернешся. -Агов.
Ти в мені не сумнівайся.
Більше ніколи.
Є ще одна справа.
Знаєш виїзди з цього міста?
Ти готова?
Якщо ти готовий.
Я тут побуду.
-Гаразд. -Так, добре.
Про обручки згадав?
Ти смішна.
Зачинено?
Та ти жартуєш.
Ні.
Що?
Дякую, Джей-Джею Мейбенку.
Надання наступних послуг призупинено.
Свідоцтва про шлюб.
-Шкода. -А я так хотіла сьогодні.
Я знаю. Агов, послухай.
Ми повернемося і зробимо все як слід.
Обіцяю.
-Я справді хотіла сьогодні. -Знаю.
-Спроба вдертися! -Дж.-Дж. Мейбенк.
Де Джей-Джей Мейбенк?
-Не підкажете, де Джей-Джей? -Ще й биток.
-Тут його немає, Келсе. -Ясно. Ось як воно буде.
Ніхто нікуди не піде, поки не скаже, де він.
Джей-Джей розтрощив центр міста. Де він?
Я не знаю.
-Слухай, просто ходімо звідси. -Так, я…
-Куди це ви зібралися? -Келсе.
Слухай. Дай пройти, гаразд?
Ні, не йди. Я тобі кажу.
-Що кажеш, сучко? -Стійте. Гей!
Усі заспокойтеся. Овва!
Господи, Саро.
-Гей. -Все нормально.
-Як ти? -Нормально.
Що з вами таке? Що?
Га? Оце твої друзі? Тобі це подобається?
-Що ти робиш? -Відійдіть, бо знову штрикну!
Є ще три колеса. Можу ще все подряпати.
-Час забиратися. -Що стоїте? За ними!
Ходу!
Чорт.
Ану поверніться!
-Швидше! -Ворушіться, втечуть же.
Ти за те колесо заплатиш.
Вліво!
-Що? Добре. -Сюди. Не стій.
Агов!
Уперед. Сюди.
Гайда.
Чорт.
-Треба відчинити ці двері. -Агов, сюди!
Дідько, замкнені!
-Відчиняйте! -Відмикай, Джоне Бі.
Вони у пастці.
-Відмикаймо. -Відчиняйте!
Ну ж бо.
Треба відімкнути.
Не вийде. Вони замкнені.
Що ти зробила?
-Не знаю. Дідько! -Чорт!
Не хоче. Що робити?
-Вони зламані, не вийдемо. -Просто…
-Я намагаюся. -Що?
-Агов. -Відчиняйте!
Зараз я їх викурю.
Відійдіть!
Роби. Підсмаж їх.
От лайно.
Викурюй. Їм не сподобається.
-Пали, любий! -Виходьте, Карасики!
-Ох чорт. -Відійди.
-Обережно. -Гори, гори ясно.
Там либонь стає гаряче.
Ану ж!
-Давай ще! -Привіт. Ви в нормі?
Звідки ти тут?
Глянув локацію. Почув крики. Усе гаразд?
Власне, ні.
-Слушно. -Поупе, чому ти тут?
Що ти зробив?
Дещо розумне вперше за довгий час.
Без прощань, так?
Ніколи-ніколи.
-Ходімо, голубки. Ходу. -Треба йти.
Можеш тут зупинити.
-Що, прямо тут? -Еге ж.
Маю дещо забрати. Сиди тихо.
Дещо забрати? Що ми тут робимо?
Позичиш свій телефон? Бо мій здох наглухо.
Може, трохи поквапимося?
-Мене ж шукають. -Так, просто не висовуйся.
Сиди тихо. Скоро буду.
Ми — хороша команда.
Голліс!
-Тут. -Оце так вигляд.
На себе глянь. День либонь був ще той.
Ага.
Це вони? Це ж гроші від Рейфа?
Що, не отримала?
Та отримала.
Рейф заплатив, як ти й казав. Усе тут.
Що?
Щось сталося?
-Ти мені збрехав. -Невже?
Коли?
Важко зізнаватися, якщо не знаєш, у чому.
Сьогодні зачитали заповіт. Козиний острів відходить штату.
Буде заповідником.
Ні, це не так.
Є другий заповіт.
Годі. Годі брехати.
Я один успадковую Козиний острів.
Ти не спадкоємець, Чендлере. Я бачила заповіт.
А значить, це — крадені гроші,
і ти зробив з мене співучасницю.
Стільки злості.
Є другий заповіт. З остаточними виправленнями Веса.
Я успадковую все.
Усе, що ти кажеш, — брехня.
Добре.
Я розповім Шупові, де ти був у ніч загибелі Веса,
точно не зі мною. Це я знаю.
-Ти не… -Ні-ні.
Гаразд.
Ти не той, кого вдаєш, Чендлере. Ти — фальшивка.
Фальшивка?
Справді?
Як тут хто й фальшивка,
то це не я.
Може, опустиш цю штуку?
Голліс, пістолет?
Це так вульгарно.
Гаразд.
Як є що сказати шерифові, то онде він.
І хто тут фальшивка?
Нарешті. Їдьмо вже. Чому так довго?
Вибач, сину. Маю ще одне невеличке проханнячко.
-Що? -Виходь. Ходімо зі мною.
Що ти говориш? Виходити?
У мене тут човен.
Ну-бо, ходімо.
Заберемо тебе з очей.
Ні. Мені треба повертатися, зараз. З тією лінзою. Ясно?
Я відвезу. Ось твоя лінза. Ходімо.
Це найшвидший спосіб. Човном.
Приберемо тебе з вулиці. Ходімо. Ми марнуємо час.
Висадиш мене з лінзою. Добре?
З лінзою. Домовилися.
Стоянка 42.
-Стоянка 42. -Іди.
-Поки заводь. Я підійду. -Сорок друга. Ясно.
Ти йдеш?
Усе чисто. До справи.
Це він.
Усім підрозділам. Порушення режиму.
Підозрюваний — афроамериканець, 19 років.
Так, я його знаю, Гейвордів малий. Той, що мене вдарив.
Схоже, він рухається від центру Кілдера
до тих ресторанчиків уздовж затоки.
Прийнято.
Гаразд.
-Та штука працює? -Ти хіба не чуєш?
-Стривайте. Сюди. -Ходу.
От чорт.
Чекай. Ні, сюди. Ходімо.
-Стривай, Джоне Бі, гараж. Сюди. -Гайда сюди.
Та годі вже.
Стій спокійно, Може, стягну.
Припини. Це не спрацює.
-Годі! Спробуй вимкнути. -Тихо, будь ласка.
-Гадаю, ногу треба відтяти. -Що?
Поупе, ти там?
Гаразд, я заходжу.
Стань на коліна, руки — на голову.
Дідько.
АНТОН ФІНЧ ДЕМОНСТРУЄ ОДНУ З НАЙБІЛЬШИХ КОЛЕКЦІЙ У СВІТІ
З ким я можу поговорити?
-Шуп тут? -Шановний.
Я маю заявити на Голліс Робінсон та Чендлера Гроффа.
Вони в мене вкрали 400 000 $, ясно?
Це шахрайство у великих розмірах.
Їх треба заарештувати, ясно? І то негайно.
Що він там верзе?
Каже, що Чендлер Грофф видурив у нього майже пів мільйона
з допомогою Голліс Робінсон.
Схоже, сказали йому, що він буде забудовником Козиного острова,
Рейф їм вірив, аж поки сьогодні не зачитали заповіт Веса Женретта.
Хто, кажеш, поцупив гроші?
Зачини двері.
Голліс Робінсон і Чендлер Грофф,
зять Веса Женретта.
-Грофф? -Так.
Можна припустити, це та сама людина.
Я відплив човном з… деким.
Грофф. Дідько.
Шерифе?
Голліс Робінсон — Гроффове алібі на ніч убивства Веса Женретта.
Прийміть у Рейфа заяву, пошліть Торпа в Блекстоун.
Навіть кілька машин. Убивця — Грофф.
І Голліс Робінсон теж везіть
Слухаюсь.
Рейфе, повернися.
Агов, Кі!
Кіаро!
Кі!
Вона ж мала бути тут?
-Кіаро! -А Джей-Джей?
-Глянемо в сараї. -Ми — у будинку.
-Може, вона з Джей-Джеєм? -Кі!
-Кіаро, де ти є? -Агов! Кі!
-Джей-Джею! -Кіаро!
Ти нагорі, Кі?
Це ви?
Чуєш?
Друзі, я тут!
-Кі. -Кі.
Друзі!
Я тут!
Чорт, це Кі.
У холодильнику?
-Кі, тримайся. Ми зараз. -Допоможіть.
-Господи. -Ти чому там?
Як ти? Що це було? Що трапилося?
Грофф трапився.
Він приїхав, забрав сувій.
І, о боже.
Стривайте, я телефон зронила.
-Може, він ще з Джей-Джеєм. -Що?
Де мій телефон?
-Де ж він? -Поупе?
Клео!
-Ми її знайшли! -Знайшли.
-Де твій телефон? -Не знаю. Десь тут.
-Ти в порядку, Кі? -Де ти була?
Боже мій.
Привіт, це Джей. Знаєш, що робити після сигналу?
Не відповідає. Джей-Джею, передзвони, будь ласка.
А що «Знайди друзів»?
Так, змусила його підписатися після його минулого зникнення.
Він на воді.
-Що? -Що?
Пливе з острова.
Чорт.
Ми на місці. Це тут.
Що? Ти, здається, казав, що ми повертаємося. Чому ми тут?
Ходи сюди. Є розмова.
Гаразд, але можна мій телефон?
Маю дати знати друзям, коли повернуся.
Так, ясна річ.
Ще маю їм сказати, що ми знайшли лінзу.
То можна?
Так, звісно. Він у мене. Осьде він.
-Бувай. -Овва!
Вибач, моя… моя провина.
Куплю тобі новий, кращий, з оновленнями.
Власне, я збираюся замінити все, що маєш.
Відтепер усе, що в тебе є, буде кращим.
Іди сюди.
Це надовго?
Маємо встигнути до відливу, пройти протокою.
Гаразд. Але спершу вислухай мене.
Ця корона,
вона дуже коштовна,
багато серйозних людей готові віддати за неї купу грошей.
Таке я люблю.
Я так і думав.
Я думав, мені потрібні Корсари, щоб отримати корону, але, думаю, ти і я,
ми вдвох можемо й самі її дістати.
Але спершу головне.
Момент істини.
Стривай,
звідки він у тебе?
Кіара.
Щоб ми перевірили, чи лінза працює. Вона й дала.
Працює!
-Що? -Я знав!
Що, справді? Працює?
-Сам поглянь. -Дай-но, гляну.
Могадор.
Так, це Ес-Сувейра.
Вона дійсно працює. Чорт забирай.
Я знаю, де корона.
Від самого Мурада.
Таки справді працює.
Ось чому ти насправді повернувся.
-Я так і знав. -Послухай, сину.
Ти і я, разом,
нас не зупинити.
-Точно. -Та маємо поспішати.
-Вважаю, нам пора на Бермуди. -Що?
Ще й повним ходом.
-Прямо зараз? -До Марокко далеко.
Час вирушати, сину.
Треба забрати моїх друзів. Це найперше.
Тобто, мапа, лінза, вони теж доклали зусиль, щоб їх отримати.
Стривай, ми що, просто поцупимо? Ми не можемо.
Звісно ж, можемо.
Як знайдемо корону, віддамо їхню частку.
Про це не турбуйся.
Аякже.
Але не можна просто взяти.
Даю тобі дозвіл.
Лише цього разу.
Ні, я так не можу.
Я у друзів не крастиму.
До того ж
я не думаю, що Кіара дала тобі сувій.
Вона б його не віддала.
То що насправді?
От нащо,
ти дав мені розкрити мій план, якщо не збирався зі мною?
Ти, як твоя матір,
втерся в довіру хитрощами.
Щоб мене притиснути. Я цього не терпітиму.
Ти її вбив, хіба ні?
Що?
Так.
Ларіссу, мою маму.
Ти її вбив.
Ларісса потонула.
Це була жахлива,
жахлива трагедія.
Хлопчику мій.
Мій гарненький,
любий синку.
Тату?
Прошу!
Гроффе!
Повернися!
Бувай, Джексоне.
Повернися!
Повернися.
Будь ласка.
Повернися.
Прав далі!
Сигнал пропав, але він був десь тут.
Де він? Же ж ти є?
Агов! Сюди!
Агов!
Я його бачу! Він он там!
Він там. Уперед!
-Джей-Джею! -Джей-Джею!
Агов!
-Тримайся! -Ми близько!
-Витягуйте його. -Хапайся.
Тримаєш. Посади його. Поклади.
Як ти?
-Боже мій. -Ти в порядку?
Що сталося?
Джей-Джею.
Ти впораєшся.
Усе добре, просто дихай. Ми тебе повернемо.
Що сталося?
Грофф.
Мені шкода.
Шкода.
Отже, повернення блудного сина.
Я ж обіцяв повернутися. І сувій приніс.
Ага, коли ми тебе наздогнали.
А куди б я подівся?
Убив одного з наших у сварі, та все одно повернувся.
Приніс сувій, наче нічого й не сталося.
Переріжмо йому горлянку.
Непогана пропозиція.
Знайдімо ту корону.
Ми за тобою наглядатимемо.
Знаєш, як підведеш нас, чи збрешеш нам,
я сама тебе вб'ю.
І дуже повільно.
Знаєте, що найсмішніше?
Я справді думав, що він повернувся по мене.
Але ні, він хотів мене позбутися.
І Поуп тепер утікач.
Вітаю в клубі, брате.
І тепер у нас нічого немає.
Ми все втратили, і це моя провина.
Це не твоя провина.
Таки ж моя.
Он то — Полярна зоря.
Та, навколо якої все крутиться.
Саро, коли Руті тебе штовхнула, все змінилося.
-Ой, та годі. Все нормально. -Я серйозно.
Я просто хочу про нас дбати.
Хочу дбати про тебе.
Тож, знайдімо ту Блакитну корону,
забезпечимо себе,
а потім — лише ми з тобою.
Еге ж.
Непоганий план.
Що таке?
Я боюся.
Я й сам боюся.
Переклад субтитрів: Сергій Білай