У ПОПЕРЕДНІХ СЕРІЯХ
Це 911, що у вас сталося?
Енді, не говори з ними.
Із ким?
Із поліцейськими.
Ваша мама зробила
щось дуже неочікуване.
-Йому не потрібні твої гроші. -Пола Кунд…
Дай його телефон.
Його авто буде десь поруч. Їдь у Керролтон.
Там є склад «Позбудься цього».
У мене там є авто. Візьми його й вирушай на північ, аж до Мену.
Знайди мотель у Камдені й зупинися в ньому.
СЕРІАЛ NETFLIX
Мені холодно.
Іде сніг?
Він повернеться.
Дідько!
Із вас 17,39 $.
Вистачить однієї.
Справді.
Пані, ваша решта.
Трясця.
МЕЙН-СТРІТ
Перепрошую? Як дістатися до «Позбудься цього»?
«Позбудься» чого?
Та нічого.
Шепард потрібен прогресивний демократ
якого турбують такі проблеми, як зміна клімату,
щоб не відштовхнути виборців-центристів,
які можуть бути скептично налаштовані щодо кандидата-жінки.
Ми досі про це?
У Шепард немає того багажу, який є в Гілларі Клінтон.
БІБЛІОТЕКА КЕРРОЛТОНА
Але її… вибір міг переважити шальки терезів так чи інакше.
Щодо багажу,
хіба Джаспер Квеллер не має більше за свою частку?
Можливо, але він добре ладнає з жінками-виборцями.
ПОЗБУДЬСЯ ЦЬОГО
СКЛАД «ПОЗБУДЬСЯ ЦЬОГО»
БІБЛІОТЕКА КЕРРОЛТОНА СКЛАД «ПОЗБУДЬСЯ ЦЬОГО»
ГРОМАДСЬКА БІБЛІОТЕКА КЕРРОЛТОНА КАМДЕН, МЕН
20 ГОД 31 ХВ 19 ГОД 58 ХВ
ЖІНКА ЗУПИНЯЄ СТРІЛЬЦЯ
ЧЕТВЕРО ЗАГИНУЛИ, ОДИН ПОРАНЕНИЙ
ПОШУК: МЕРТВИЙ НЕВІДОМИЙ ЧОЛОВІК
РЕЗУЛЬТАТІВ ПОШУКУ НЕМАЄ.
-Пола мала рацію щодо тебе. -Пола Кунд…
ПОЛА КУНЦ
-Дякую, що поговорили з нами, пані Олівер. -Немає за що.
Ми також хотіли поговорити з вашою донькою.
Енді поїхала до друзів в Атланту.
Вона трохи… перехвилювалася через усе це.
Ви й самі вчора налякалися.
До вас, здається, викликали поліцію?
Так, мені дуже шкода через це.
Нерви, мов струни. Прокинулася посеред ночі.
Здалося, що надворі хтось є.
Та поки поліція приїхала, нікого вже не було.
-Вони були дуже люб'язні. -Ви написали, що чоловік озброєний.
Якщо ви нікого не бачили, як ви…
Я знаю. Та, певно, мені всюди ввижається зброя.
Це можна зрозуміти, враховуючи вчорашні події.
Не розповісте нам, що сталося вчора?
Звісно, все в тумані, але…
Ми з Андреа пішли на обід.
Ми розмовляли,
і… підійшли Бетсі з донькою.
І… раптом почалися постріли.
Я пам'ятаю… багато крові.
І… того молодого чоловіка.
То був Джона Гелсінґер.
Він зосередив увагу на Енді.
Пам'ятаю, як думала:
«Боже, він уб'є її».
І я просто відреагувала.
Я б назвала це незвичайною реакцією. У вашій руці стирчав ніж.
Так, ну, я…
У мене є стара травма, яка…
Через яку відчуття притуплені, але так.
Більшість людей у кафе ховалися під столами, але не ви.
У вас є діти, детективко Вілсон?
Ні, немає.
Якщо хтось погрожує вашій дитині,
ви підете на все, щоб її захистити.
Просто щось
умикається.
Це все, що нам потрібно.
Ви дуже мужня жінка.
Мабуть, ніхто не знає, на що здатен.
Мабуть, так.
-Це ваші ключі? -Перепрошую?
Ваше авто біля кафе, еге ж?
Так.
Із радістю попрошу когось із відділку привезти його.
Вам не варто сідати за кермо.
-Це було б чудово, дякую. -Гаразд.
Знаєте, дуже не хочу турбувати сусідів цим безладом.
Попросіть репортерів переїхати в сусідній квартал.
Жодних проблем.
Привіт. Енді в тебе?
-У неї все гаразд. -Вона не приїхала.
Я думав, вона відрубалася.
Вона… у безпечному місці.
«У безпечному місці?»
Приїдь до мене, будь ласка.
-Що сталося? -Якомога швидше. Прошу.
Уже їду.
Привіт. Я дещо надіслала на принтер.
Із вас 2 $, люба.
«Таким має бути життя».
Що?
Мен. Це гасло штату.
Чула, там гарно в цій порі року.
Краще, ніж ця вологість, скажу я вам.
«ПОЗБУДЬСЯ ЦЬОГО» — СКЛАД
В'ЇЗД «ПОЗБУДЬСЯ ЦЬОГО»
ШТАТ РОД-АЙЛЕНД ДЕПАРТАМЕНТ ТРАНСПОРТНИХ ЗАСОБІВ
РЕЄСТРАЦІЙНА КАРТКА ДІЙСНА
Якого…
ВОДІЙСЬКЕ ПОСВІДЧЕННЯ — ВІСКОНСИН
ПІВДЕННА ДАКОТА
ОГАЙО
О боже.
Усе гаразд? Вода тепла?
Усе гаразд.
Добре.
Нагадай, звідки цей?
Їхала на велосипеді з мамою.
І… Зашвидко покотилася вниз пагорбом, і та штука вислизнула з-під мене.
Хоча б це я від тебе маю.
Що?
Повну нездатність до фізичної координації.
Це неправда. Ти грала у волейбол.
Пан Чепмен казав, що я схожа на п'яного мангуста.
Не сміши мене, боляче.
Дякую, що приїхав.
Що відбувається?
Де Енді?
Вона… Їде до Мену.
Навіщо?
Гаразд, послухай.
Учора сюди вдерся чоловік…
-Що? -Він напав на мене.
-Лоро, якого біса? -Так, я знаю.
-Енді зупинила його. Вона… -Зачекай. Повільніше. Що сталося?
Вона в порядку?
Так, але вона тут у небезпеці.
Тепер вони знають, де я.
-Він тут. -Хто?
Лоро, хто тут?
-Я наберу 911. -Немає часу.
Ти про що?
У нього о третій зустріч біля Мейкону, має забрати платню.
-Ми відвеземо його туди… -Ні.
Ми глянемо, хто з'явиться, сфотографуємо й запишемо номер авто.
-І відвеземо його в лікарню… -Я цього не робитиму.
Гордоне, зачекай.
Що?
Ти знав, що мене шукатимуть.
Ми це узгодили вже давно.
Слухай, Лоро. Можна викликати федералів.
-Тобі дадуть імунітет! -Ні.
До того часу на зустрічі вже нікого не буде.
Знаєш, який це матиме вигляд? Подумай. Я буду його везти?
Дідько.
Вони ж не зупиняться.
Вони полюватимуть на Енді.
Я намагалася. Боже.
Трясця, як я намагалася не вплутувати вас обох у це.
Я не можу сидіти й нічого не робити, розумієш?
Не хочу, щоб Енді все життя озиралася через плече.
Ми більше не одружені.
МОТЕЛЬ «ЧІКОРІ»
Ви щось хотіли?
Мені потрібен номер.
Гаразд, 39,99 $ за стандарт і 45,99 $ за вид на річку.
Дайте з видом на парковку.
Підпишіться тут.
МОТЕЛЬ «ЧІКОРІ»
РЕЄСТРАЦІЯ ВІДВІДУВАЧІВ
ЕНН ДЖЕФФЕР
-Боже. -Що відбувається?
-У нього судоми.
-Господи. Сильні? -Не знаю.
-Він дихає? -Не знаю!
Гей.
Треба знайти лікарню.
Боже.
Гей, послухай мене.
Мені потрібен номер людини, яка тебе відрядила.
Він уб'є тебе.
О, ні.
Чорт!
Чому ти не казала мені, що це так серйозно?
Це було повне безглуздя.
Минуло стільки років, а ти й далі боялася. Але…
Гадаєш, щось змінилося б?
Чому вони полюють на тебе?
Не вони.
Лише одна людина.
Я мушу знайти спосіб зв'язатися з ним.
Щоб припинити це.
Треба їхати далі, Лоро.
Я відвезу тебе до Пембруку. Там візьмеш таксі.
Ти не допомагатимеш мені закопувати його.
Гордоне.
Цього ніколи не було.
Його ніхто ніколи не зупинить.
Я його боюсь.
Він забере її в мене. Він усе забирає.
-Чарлі. -Привіт.
-Пані Олівер, кілька питань. -Без коментарів.
-Це недовго. -Гей!
Гей. Відійдіть.
-Гаразд. -Гаразд.
Ходімо всередину.
Мені потрібне свіже повітря. Посидиш зі мною?
Ти довго чекаєш?
Півтори години.
Я бачив твоє авто, але ніхто не відчиняв дверей.
Так, у мене була фізіотерапія. Гордон мене возив.
Гордон.
Ви знову разом?
Ні. Нічого подібного.
-Ти б розповіла? -Звісно.
Я був на архіпелазі. Повернувся, щойно побачив новини.
Знаю, так… сталося.
Не думала, що це так роздмухають.
Знаєш, я не хотів би тебе втратити.
Я нікуди не ділась.
Де Енді?
Поїхала до друзів.
Знаєш, тобі не варто бути самій.
Якщо хочеш утекти від цього всього, можемо влаштувати.
Чарлі.
Я в порядку.
Просто стомилася.
Поговоримо завтра?
Так.
Гаразд.
Я зателефоную.
Так.
Дідько.
Ти не дивишся на речі чітко. А реальність заплутана.
МІЖНАРОДНИЙ ЕКОНОМІЧНИЙ ФОРУМ
Нам просто треба вирішити, чого…
Чого варте людське життя.
Ні!
Готові повторити?
-Що вам принести? -Смажену картоплю.
І подвійну горілку з льодом.
-Картопля буде за хвильку. -Дякую.
ЖІНКА РЯТУЄ ДОНЬКУ Й ІНШИХ ПІД ЧАС СМЕРТОНОСНОГО НАПАДУ В КАФЕ
Ти ж та дівчина, еге ж?
-Ні. -То як воно було?
-А можна картоплю зі собою? -Як твоя мама таке зробила?
То не моя мама.
Скажи, що я збожеволіла.
Он сидить та сама дівчина.
Не знаю.
-Нумо, це ж очевидно. -Гаразд, капітанко Морґан.
Дівчина на фото значно молодша, навіть не схожа на цю.
Ага. Іди до дупи.
Я принесу решту.
Дякую.
За що?
Справді.
Не пощастило тій бідоласі.
Паралізована від страху, коли мама рятує її дупу.
Я б напилася до нестями.
У тебе все гаразд?
У тебе бувало відчуття, ніби знаєш когось так добре,
як можна взагалі когось знати, та раптом…
одного дня стає очевидно, що ти, бляха, помилялася?
Це ж мої відчуття щодо Санта Клауса.
Вибачте, можна мені ще одну, і йому теж повторіть.
Ні. Я піду.
-Але дякую. -Ну ж бо.
Давай…
За оманливість людей.
Я Енді.
Джек.
Ти десь неподалік живеш?
Трохи вище дорогою. Ти проїздом?
Так, їду на північ.
Але, може, ще заїду сюди.
Непогані тут пейзажі.
Вибач.
Вибач, я…
Інколи верзу казна-що. Слова вилітають самі по собі.
Знаєш, у цьому місці ти маєш сказати: «Усе гаразд, я розумію.
У мене теж бувають кепські дні». А я кажу…
Гаразд. Звісно. То я маю сказати саме це?
Щось таке.
Гаразд.
Бував у мене кепський день чи два.
Цього недостатньо.
Гаразд.
Ми з другом заклалися в тренувальному таборі,
хто здобуде нагороду вправного стрільця.
Ми, бувало, їздили великами в пустелю, щоб тренуватися, доки одного ранку
я наїхав на камінь, перекинувся, розтрощив велик і коліно.
За місяць мій загін відрядили до Іраку,
а я перебираю папірці в Твентінайн-Палмс.
Ура.
То ти вправний зі зброєю?
Навчи мене.
-Що? -Я серйозно.
Тобі мало проблем, хочеш додати?
Будь ласка.
Нізащо.
Крім того, я зі собою не маю.
А я маю.
Придбала сьогодні.
Хотіла почуватися в безпеці.
Будь ласка.
Допоможи мені.
Тепер ти.
Поясни мені.
Дивися просто на ціль.
Ноги на ширині плечей.
Постав праву ногу трохи назад.
Ось так?
Можна?
Гаразд, розслаб плечі.
Саме так.
Зігни руки в ліктях. Тримай міцно.
Ціль має бути просто над прицілом.
А коли будеш готова, натисни на гачок.
Але повільно, гаразд?
Я хочу зробити заяву.
Та ви маєте опублікувати все, що я скажу, без жодних виправлень.
Гаразд.
Треба, щоб це пішло на всю країну. Щоб побачили всі.
Може, дасте інтерв'ю в шоу «Today» завтра вранці?
Гаразд.
Ти знаєш, що тобі просто пощастило?
Ні, це в мене в крові.
Ну, дані є.
Так усі кажуть. Але майстерність треба карбувати.
Це моє.
Я мушу їхати додому.
Гаразд. Добре.
Якщо тебе не треба підвезти.
Я…
Мені через дорогу. Тому…
Дякую за… сам знаєш.
Немає за що.
Але будь така ласкава,
не напружуй лікті, гаразд?
І коліна теж.
Усе гаразд?
Так.
-Я проведу тебе. -Ні, не потрібно.
-Певна? -Так.
Добраніч!
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька