Червоне яблуко найдорожче, Мехмеде.
Найсолодше.
Найстигліше.
Це серце, що б'ється в центрі всесвіту.
Земля обітована.
Той, хто завоює Константинополь, здобуде світ.
Але поглянь на ці мури, сину.
Вони зупинили кожну армію, яка намагалася захопити місто.
Зупинили мене.
Чому б їх не знести?
Не існує настільки потужної зброї.
Дехто думає, чи під силу це самому Аллаху?
Батьку.
Я зруйную ці стіни.
Коли стану султаном,
я візьму Константинополь.
ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Початок кожної імперії
кується з крові, сталі, талану й завоювань.
У 1453 році
римський імператор Костянтин XI й османський султан Мехмед ІІ
зітнулися в епічній битві за Константинополь.
Двадцять три армії намагалися захопити легендарне місто.
Усі зазнали невдачі.
Лише один правитель вийде переможцем із цієї бійні
і змінить хід історії на наступні 300 років.
Щоб одна імперія піднеслася, інша має загинути.
Хай гармати стріляють удень і вночі, поки римляни не виповзуть,
благаючи пощади.
Квітень 1453 року.
Султан Мехмед II починає артилерійську атаку на Константинополь,
якої ще не бачив світ.
Світ іще не бачив
такого скупчення гармат — близько 69 чи 70.
Це не ті гармати, відомі нам з XVII чи XIX століть.
Це величезні гармати.
Боже милий.
Якщо так триватиме, стіни впадуть ще до заходу сонця.
Май віру, дуко Луко.
Допоки Святий Дух з нами, ми у безпеці.
Імператор Костянтин бачить за стінами
вісімдесятитисячну армію Мехмеда.
Колосальне завдання — не впустити османів у місто —
лягло на плечі генуезького кондотьєра Джованні Джустиніані.
Джустініані та його люди мають захищати двадцять два кілометри міських стін.
Їх звів у V столітті імператор Феодосій II.
Вони одні з найміцніших у світі.
У такому вигляді стіни Константинополя
проіснували 1100 років.
Це диво військово-інженерного мистецтва.
Стіни складаються з п'яти ярусів. Є зовнішній рів.
Далі йде відкрита ділянка, яку має перетнути нападник —
своєрідне поле смерті.
Далі — зовнішня стіна з вежами,
ще одне поле смерті.
А тоді — внутрішня стіна.
Глибина всієї системи — близько 60 метрів.
Її висота від дна рову до верхівки стін — близько 30 метрів.
Вона була неприступною.
Мехмед дивиться на місто
і каже: «Гаразд, ніхто не зміг пройти крізь ці величезні стіни.
Як їх знищити? Потрібна артилерія.
Я хочу гармату, яка їх знищить».
І він обирає лобову атаку.
Він сприймає це як виклик.
Такою він був людиною.
Таку мав вдачу.
Мехмедів план був середньовічною версією «шоку й трепету».
Знести масивні стіни за допомогою потужного гарматного вогню.
Головний елемент артилерійської атаки Мехмеда —
восьмиметрова гармата «Базиліка».
Відлили гігантську гармату. Величезну!
Кажуть, її тягнула сотня волів.
Щоб відлити її, потрібен неабиякий хист металурга.
Бронзові стіни 20 сантиметрів завтовшки.
Ядра вагою пів тонни.
Що відлити цю річ, переплавили чимало дзвонів з балканських церков.
Османи охрестили гіганта «Ведмедем»,
а менші гармати — «Ведмежатами».
Легше!
Суперзброю Мехмеда втілив у життя вправний винахідник гармат з Угорщини
на ім'я Урбан.
Батьку!
-Так. -Тріщини збільшуються.
Ці гармати мали шалену вогневу потужність, але стріляли лише раз на три години.
Могли цілком вистрелити вам в лице.
Наприклад, якщо стріляти з них надто часто, з'являються тріщинки,
і вони вибухають.
Це доволі примітивна зброя.
Ще раз — і дамо їй спокій. Гаразд?
Іди.
-Ми готові, пане. -Стріляй!
Гармати стріляють день і ніч,
занурюючи місто у хаос.
Джустиніані зіткнувся з тим, із чим доти не мав справи.
З гарматою, здатною зруйнувати стіну.
Джустиніані відправляв своїх солдатів униз збирати уламки докупи
і відбудовувати стіни.
І результат був кращим, ніж оригінальна стіна,
бо нещільна кладка цегли поглинає удар ядер,
і стіни важче знести.
Щоб їх рознести, потрібен потужніший удар.
Після шести днів постійного бомбардування
стіни Константинополя пошкоджені, але стоять.
Гармати султана сковують солдатів імператора за стінами.
Щоб пережити штурм, вони мають вигадати план,
що переведе османів в оборону.
Джустиніані та його італійські найманці готують контрнаступ
проти військ Мехмеда —
за стінами.
Джустиніані виходив і робив невеликі набіги.
Для того, щоб заскочити противника
і не давати йому розслаблятись.
Ви готові, браття?
За Бога!
За гаманець!
За ту, до кого повернешся після бою!
Джустиніані — фахівець з оборонної війни.
Перед ним стоїть вибір: захищати зовнішні стіни
чи внутрішні?
І він вирішує захищати зовнішню стіну.
Покажемо їм, на що здатний генуезький покидьок з мечем!
Зовнішня стіна була, по суті, самогубством,
бо саме туди б'ють гармати.
Італійці билися так.
У вас є воїн у латних обладунках.
Навколо нього — воїни, озброєні арбалетами.
А він був, якщо порівняти, наче танк у Другій світовій війні.
Цей «танк» служив захистом для піхоти.
Чекай!
Стріляй!
Джустиніані привів
цю велику 2000-тисячну професійну армію.
Це були професійні солдати.
Мали бойовий досвід.
Вони служили «кондотьєрі»,
тобто командирам найманців.
Жорстокість і ефективність нападу Джустиніані
заскочили османів.
Поле бою вкрите мертвими й тими, хто при смерті.
Змусимо генуезців заплатити за хоробрість кров'ю.
Що за затримка, Урбане-паше?
Чому мій Ведмідь не стріляє?
Ще хвилинку.
Урбане, я заплатив не за новизну.
Ти обіцяв, що гармати зруйнують ці стіни.
Ствол тріскається. Мідь не тримається так, як я думав.
Якби мені ще кілька днів…
Ця гармата має вистрелити негайно.
Паше, я роблю все, що можу.
Якщо нам пощастить, вона зможе вистрелити вранці.
Урбане, якщо тобі пощастить, ця гармата вистрелить зараз.
-Але тріщини… -Зараз.
Час грає проти облоги.
З кожним днем зростає загроза,
що вороги Мехмеда на сході і заході нападуть на його загрузлу армію.
Найбільша загроза — це підкріплення Папи з Європи.
Заряджено, пане.
Не зрадь мене, великий прекрасний виродку.
Ти готовий, Урбане?
Так, султане.
Прошу, відійдіть, задля вашої безпеки.
Май віру, Урбане.
Стріляй.
Ні!
Мехмеде.
Сядь біля мене.
Підійди.
Що сталося, мамо?
Твій батько викликав тебе до столиці.
Я надовго їду?
Так.
А мої пташки?
Ти отримаєш інших у столиці.
Але ж ти їдеш зі мною?
Ми скоро побачимося.
Я не хочу їхати.
Відтепер ти не плакатимеш, Мехмеде.
Султан ніколи не плаче.
Тепер іди.
-Але, мамо… -Я сказала, іди!
Напевно, його мати була візантійкою.
Ми не знаємо, ким вона була. Він забрав цю таємницю у могилу.
Він завжди називав її Хатун.
«Леді».
Але ми не знаємо, ким вона була.
АДРІАНОПОЛЬ ОСМАНСЬКА СТОЛИЦЯ
Мехмед прибуває до столиці без друзів чи родичів,
окрім свого батька, султана.
Його мачуха, сербська принцеса Мара Бранкович, —
третя дружина султана Мурада, яка не має власних дітей.
У самотньому юному принці вона знаходить споріднену душу.
У Мехмеда були проблеми з батьком.
Можливо, Мара взяла його під крило.
Він називав її матір'ю.
Ти виріс, відколи я тебе бачив.
Пам'ятаєш мене?
Відповідай султану.
Принц Алі, твій старший брат,
помер.
Ти розумієш, що це означає?
Хлопче.
Поглянь на мене.
Мехмед виріс у дуже непривітній атмосфері.
А тепер підійди
і поцілуй мою руку.
Ніхто не знав, чи ви виживете.
Найстарший, Ахмед, старший на 12 років, помер.
А потім Алі задушили за загадкових обставин.
Фактично залишився тільки Мехмед.
Ти станеш правителем Амасії замість нього.
Там отримаєш освіту і навчишся бути правителем. Султаном.
Принце, більше немає часу на дитячі забавки.
Чандарли-паша доповідатиме мені про твій прогрес.
У віці 12 років Мехмед вільно володіє п'ятьма мовами.
Для нього взірцем є Олександр Великий.
Він вихваляється, що колись захопить Константинополь.
З дитинства амбіційний молодий принц-спадкоємець
не ладнає з великим візиром свого батька.
Він був доволі неслухняною дитиною, яку доводилося впокорювати побиттям.
Ще!
Принца треба навчити смиренності
задля його блага.
Принце, що ви робите?
Усе, що хочу.
Я принц.
Рани загояться.
Урок запам'ятається.
Так, паше.
Я це запам'ятаю.
Урок запам'ятається.
АДРІАНОПОЛЬ, 1444 РІК ЗА 9 РОКІВ ДО ОБЛОГИ
Батько Мехмеда вирішує залишити престол, коли сину ще немає й тринадцяти років.
Мехмеду доводиться посісти трон.
Наймолодший султан в історії Османської імперії.
Мехмед тепер емір,
султан османів.
І до його…
послуг вся османська міць.
І це одразу стає проблемою, бо тогочасного візира,
Чандарли Халіля-пашу, це дуже непокоїть.
Через юність Мехмеда
вони можуть втратити все.
Паші.
Де ви ходите? У нас багато роботи.
Щодо чого, султане?
У нас засідання ради.
Мій батько заклав основи нашої імперії.
А тепер я зроблю наступний крок.
Я візьму Константинополь.
Ви мене не почули?
Олександр здійснив перше завоювання у 20 років.
А я здійсню зараз.
Султане, римляни під контролем,
але проблеми на сході дуже серйозні
а на заході Янош Гуняді й угорці
збирають армію біля нашого кордону.
Можливо, будуть нові хрестові походи.
Вас випробовуватимуть.
Я їх усіх розчавлю.
Вам потрібні яничари, а ви не зробили їм подарунка.
Вони вимагають більшої платні.
У Константинополі достатньо золота
для фінансування цих жадібних зарізяк.
Може, варто порадитися з вашим батьком перед остаточним рішенням?
Починайте підготовку.
Або знайду інших візирів для цього.
ПІВДЕННО-ЗАХІДНА АНАТОЛІЯ
Схоже, угорці готуються до нового хрестового походу.
Яничари розлючені, паше.
Що вже їх розлютило?
Вони не довіряють юному султану.
А він, мушу зізнатись,
буває імпульсивним.
Кожен султан, посівши трон,
мав дозріти до нього.
Мехмед молодий, Халілю-паше.
Знадобиться час.
Атож. Тому я й хотів вас заспокоїти.
Ми, візири, шукаємо мудре рішення.
Як мені відпочивати з таким непередбачуваним сином?
Він упертий.
Але волею Аллаха, моє наставництво врівноважить
його необачні плани.
Плани?
Щодо Константинополя.
Хай кухарі готують для мене бенкет.
Султане.
До вас гість.
Батьку?
Мені не сказали, що ти прийдеш.
Я забагато від тебе вимагав.
Я не розумію.
Підійди.
Я тут,
щоб повернути трон.
-Ні, батьку… -Поки ти підростеш.
Я правив мудро. Скажи йому, паше!
Хрестоносці майже на порозі, Мехмеде.
Ти ще не бачив бою,
і я не можу лишити тебе битися з Гуняді й угорцями.
-Як ти міг так зі мною? -Трон буде твоїм, коли будеш готовий.
Віроломний пес, це твоя робота! Я зітну тобі голову!
Досить!
Як ти смієш говорити так з моїми візирами?
Ти вибачишся.
Не випробовуй мого терпіння.
Будь ласка, Мехмеде.
Паші,
перепрошую за свою поведінку.
Залиш нас.
Уявімо себе на місці Мехмеда.
Його посадили на трон,
сказали, що він керманич держави.
А потім сказали,
коли минуло зовсім мало часу,
що його позбавляють цієї влади.
І те, що владу цю забрала людина, яку він пов'язував з батьком,
Чандарли Халіль, важлива постать,
мабуть, дуже його обурило.
Він знову буде твоїм.
Вони мене зрадили.
Усі вони.
Хай це буде тобі наукою. А я обіцяю, ти повернеш трон.
Султане!
Мехмеде!
Отямтеся!
Батько Мехмета безуспішно тримав в облозі Константинополь
довгі три місяці.
З кожним днем він розуміє, що його власні шанси на перемогу
поволі вислизають.
У місті Джустиніані та його люди продовжують відбудовувати мури
й доглядати поранених.
Потримай.
Панно Термо?
Пане Джустиніані.
Не чекав побачити жінку знатного роду в таких умовах.
Я маю обов'язок перед містом, як і всі.
Ці люди ризикували життям, щоб захистити нас.
Гадаю, ваша турбота полегшить найгірші муки.
Вам варто відпочити.
Добраніч.
Уявляючи облоги,
ми вважаємо, що найгірші умови в обложенців.
Але й армія, яка тримає облогу, стикається з труднощами.
Для Мехмеда усе ще складніше, бо він недосвідчений монарх,
і люди не знають, що про нього думати.
Тож він має зробити це швидко, розумієте?
Він хоче увійти так само відчайдушно, як візантійці не хочуть його впустити.
Паші.
Ми майже два тижні довбемо ці стіни.
Гармати обернули могутні стіни Константинополя
на купи уламків.
Та все це марно, якщо ми не пройдемо.
Пора діяти.
Султане, ще зарано.
Треба ще послабити захист, перш ніж відправляти армію.
Раджу зберігати терпіння.
Немає гарантій, що облога буде успішною.
Османи не люблять тривалих виснажливих походів.
Вони люблять швидку війну: зайти, розбити ворога і йти далі.
Заганосе-паше.
Люди готові.
Вам треба лише віддати наказ.
Хай сьогодні відпочинуть
і готуються до бою.
Завтра ми захопимо місто.
Він іде ва-банк із цим завоюванням.
В османському таборі починається 13-й день облоги.
Мехмед і його генерали оглядають оборону римлян
і розробляють остаточний план атаки піхоти.
Напад відбудеться під покровом ночі.
Мехмед II завжди був непохитним
і казав, що за потреби віддасть життя,
але захопить це місто.
І якщо ми й знаємо щось про Мехмеда, так це те, що він страшенно вперта
і мстива людина.
Вольовий, розумний хлопець.
Сьогодні…
ми захопимо Червоне яблуко.
Ми ґазі,
священні воїни і спадкоємці Османа.
Наші пращури билися і гинули біля цієї стіни.
Але тепер ми об'єдналися, щоб помститися за їхні смерті.
Судячи з усього, він був фантастичним оратором.
Як командувач, Мехмед, по-перше, розумів свій народ.
По-друге, розумів ворога
і поводився відповідно.
Якщо його солдати вагалися,
він вигадував способи їх заохотити.
Час невірних і римлян минув!
Настає нова доба!
І вона почнеться сьогодні!
Аллах акбар!
Ми можемо здатися.
Султан виявить милосердя.
Не проси бути останнім імператором Константинополя.
З мертвого імператора не буде користі.
Якщо виживемо, зможемо відвоювати місто зі справжньою армією,
а не з бандою італійських найманців.
Знать вас підтримає.
Молімося, щоб Діва Марія оберігала нас.
Османи покращили свою боєздатність на багатьох рівнях.
І, безумовно, на психологічному.
Вони додали до облог навички залякування.
Розпалювали вогні вздовж лінії фронту,
тож перед вами було вогняне коло.
У них були військові оркестри.
Вони створювали надзвичайну звукову стіну.
За десятикратної переваги ворога
італійські найманці змушені протидіяти моці османів хитрістю й стратегією.
Без сумніву, Джустиніані
був вправним оборонцем міст.
Він був експертом, надзвичайно хоробрим, невтомним,
і він додав значної впевненості обороні.
Зустрінемо їх у рові.
Це наша лінія фронту.
Однією з ключових проблем облогової війни
є подолання канави — доволі глибокого рову.
І нападники докладають значних зусиль, щоб заповнити рів.
Не можна дозволити їм дістатися стін.
Інакше в нас не буде шансів.
Сьогодні ми або виживемо, або помремо у рові.
Без сумніву, Джустиніані був легендарною постаттю для захисників.
Навколо нього гуртувалися. На ньому все трималося.
Костянтин доручив йому контроль над критичною зоною,
центром стіни і, власне, організацію оборони.
Вогонь!
В укриття!
Атаку османів очолюють елітні війська Мехмеда — яничари.
Яничари були найбоєздатнішою силою
тогочасних Балкан.
Усі вони були добре споряджені, добре озброєні. Але тактика відрізнялася.
В атаку!
Яничари носять легкі кольчуги і покладаються на швидкість і точність.
В італійців грубіші листові обладунки, і вони б'ються на палашах.
Яничари любили списи і луки.
В облозі не так. Мусиш дістати кілька ударів.
А це не вписується у те, як османи бачать війну.
У цій хвилі людських смертей і руйнувань
гинуть сотні османських солдатів.
Турки заходять, і Джустиніані дає їм відсіч.
Якщо вірити римським джерелам, вони не втратили жодного солдата.
Джустиніані та римські оборонці
знову відбили османську атаку.
Ця поразка — великий удар для Мехмета.
З кожним днем шанси на захоплення Константинополя
тануть.
Коли Мехмед починає облогу, він має бути швидким з трьох причин.
По-перше, швидкість потрібна, щоб узяти місто,
не втративши десятків тисяч людей.
По -друге, серед військових є опозиція,
яку очолює Чандарли Халіль-паша, великий візир,
який проти продовження облоги.
По-третє, якщо облога затягнеться, з заходу може прийти підкріплення.
Стіни давнього міста витримали ще один день,
а Джованні Джустиніані Лонґо доводить свою незамінність
для оборони Константинополя.
Султане,
послання з Егейських островів.
Прочитай.
У Дарданеллах помітили генуезький флот.
Він везе до Константинополя солдатів і припаси.
Залиш мене.
Переклад субтитрів: Надія Сисюк