‫‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫‫- איסטנבול‬ ‫‫1461 -‬
‫‫- 8 שנים לאחר כיבוש קונסטנטינופול -‬
‫‫מהמט. ‬
‫‫אמא מארה. מה את עושה כאן בשעה כזאת?‬
‫‫מחפשת אותך. ‬
‫‫כמה זמן חלף מאז שישנת?‬
‫‫יומיים? אולי שלושה?‬
‫‫אני לא יודע. ‬
‫‫מה מטריד אותך?‬
‫‫ראיתי את ולאד דרקולה. ‬
‫‫כאן? בארמון?‬
‫‫לא. ‬
‫‫בחלומות שלי. ‬
‫‫חלומות נוראים. ‬
‫‫זהו טירוף. ‬
‫‫למה אתה עושה את זה?‬
‫‫השמדת את משפחתי. ‬
‫‫לא! הגנתי עליך כמו על אח. ‬
‫‫שקרים!‬
‫‫כל מה שעשית היה לקחת ממני. ‬
‫‫לא עוד!‬
‫‫שנאתך מעוורת אותך, ולאד. ‬
‫‫תיסוג עכשיו, ואחוס עליך. ‬
‫‫ולאכיה תהיה לקברך. ‬
‫‫אתה תמות לבד. ‬
‫‫הסופי אמרו שחלומותיי הם חזיונות של העתיד. ‬
‫‫אני מתפלל שזה אינו אות. ‬
‫‫שמונה שנים לאחר שמהמט השני‬ ‫‫כבש את קונסטנטינופול בסערה, ‬
‫‫הוא כבר לא מכונה בלעג "הסולטן הנער". ‬
‫‫מהמט הוא כעת השליט החזק ביותר במזרח, ‬
‫‫והמאיים ביותר במערב. ‬
‫‫לאירופה היתה סיבה טובה להיות מודאגת בגללו. ‬
‫‫הוא הגשים את נבואת הנביא מוחמד. ‬
‫‫הוא כבש את העיר שכולם חשבו‬ ‫‫שלא ניתן לכבוש אותה, ‬
‫‫והוא הביס את האימפריה הרומית. ‬
‫‫הוא פונה כעת להתמקד בתנועה לעבר‬ ‫‫רומא הראשונה, רומא המקורית. ‬
‫‫ישנם דיווחים מפי איטלקים‬ ‫‫שביקרו בחצרו של מהמט‬
‫‫שמדברים על רצונו להתקדם מערבה‬
‫‫לאותו עומק אליו הגיע אלכסנדר הגדול במזרח. ‬
‫‫אז איטליה תמיד היתה על סדר היום שלו. ‬
‫‫לאחר כיבוש קונסטנטינופול, ‬ ‫‫מהמט נטל לעצמו את התואר "קייזר אי רום". ‬
‫‫קיסר הרומאים. ‬
‫‫אז אין ספק לגבי כוונותיו. ‬
‫‫כהכנה להתקדמותו מערבה, ‬
‫‫מהמט ביסס רשת מרגלים ענפה‬ ‫‫בכל חצרות המלוכה של אירופה. ‬
‫‫הסולטן, השמועה מרומא‬
‫‫היא שהאפיפיור‬ ‫‫מכין מסע צלב נגדך ברגעים אלו. ‬
‫‫הוא מכנה אותך‬ ‫‫"הדרקון האדום של האפוקליפסה". ‬
‫‫נחש פלורנטיני. תתנצל מיד. ‬
‫‫אלו סתם התגרויות ילדותיות‬ ‫‫של אדם עם כובע מצחיק. ‬
‫‫העמדה שלהם ברורה, הסולטן. ‬
‫‫אם תפלוש לאירופה, ‬ ‫‫העולם הנוצרי כולו ייצא נגדך. ‬
‫‫כפי שהוא עשה בקונסטנטינופול. ‬
‫‫ומי יעמוד בראש הצבא הנוצרי האדיר‬ ‫‫שייצא נגדי?‬
‫‫לא נמצא ביניהם אף לוחם משכמו ומעלה‬ ‫‫מאז מות הוניאדי. ‬
‫‫ישנו שליט אחד שאוזנו של האפיפיור‬ ‫‫כרויה לו בימים אלו. ‬
‫‫הוא מתרברב שהוא יודע‬ ‫‫כיצד להילחם בעות'מאנים ולנצח. ‬
‫‫אין לי ספק שלשליט הזה יש שם. ‬
‫‫ולאד דרקולה. ‬
‫‫לימדתי את ולאד להילחם כשהיה ילד קטן. ‬
‫‫הוא נטול מורא, ‬
‫‫אבל הוא לא טיפש מספיק להצית מלחמה בינינו. ‬
‫‫האם אימתת את המידע הזה?‬
‫‫הווזיר הגדול, אלו אך ורק שמועות לעת עתה. ‬
‫‫אבל הנסיך ולאד ביקר לא מזמן‬ ‫‫אצל המלך בבודה. ‬
‫‫על הנסיך לברור את חבריו בקפידה יתרה. ‬
‫‫ולאד דרקולה, ‬ ‫‫שגדל יחד עם מהמט בחצר המלכות העות'מאני, ‬
‫‫הוא הווייבוד, או שליט ולאכיה, ‬
‫‫מדינת חסות ובעלת ברית של העות'מאנים‬
‫‫שנמצאת ברומניה של היום, ‬
‫‫אך גם ממלכה שנודעה בהפכפכותה‬
‫‫כתומכת של העות'מאנים וההונגרים לסירוגין. ‬
‫‫הם נתונים לגחמותיהם של העות'מאנים וההונגרים‬
‫‫מבחינת מי שנותן את הטון. ‬
‫‫ולאד דרקולה הוא דמות מעניינת מאוד‬
‫‫כי הוא באמת לכוד בין שתי מעצמות העל הללו. ‬
‫‫האימפריה העות'מאנית מגיעה דרך הבלקן, ‬
‫‫וישנם גם ההונגרים. ‬
‫‫הם מגיני אירופה הקתולית, ‬
‫‫והם רוצים שדרקולה ימשיך לשמש עבורם‬ ‫‫אזור חיץ נגד העות'מאנים. ‬
‫‫קשה מאוד לשלוט בו, ‬ ‫‫אבל הוא עדיין חשוב מאוד עבורם. ‬
‫‫הוא המפלצת. ‬
‫‫הוא השד השחור. ‬
‫‫הוא האיש שניתן לשחרר‬
‫‫בגלל המוניטין שיצא לו כלוחם עז נפש, ‬
‫‫והוא אחד הלוחמים המאיימים של דורו. ‬
‫‫הוא נלחם בעות'מאנים, בהונגרים, במולדבים. ‬
‫‫הוא נלחם בכל מי שמסביבו. ‬
‫‫תושבי רומניה רואים בו‬
‫‫אחד הווייבודים הדגולים ביותר שהיו אי פעם. ‬
‫‫שאר העולם מכיר אותו בתור דרקולה, ‬ ‫‫הערפד צמא הדם, ‬
‫‫בגלל בחור אירי מהמאה ה-19‬ ‫‫שהיה לו קצת זמן פנוי‬
‫‫וכתב רומן, ‬
‫‫כי נראה היה שדרקולה אהב לשפד אנשים. ‬
‫‫ולאד דרקולה האמיתי, ‬ ‫‫שידוע גם כוולאד טפש, "המשפד", ‬
‫‫עולה על כס השלטון בוולאכיה ב-1456‬
‫‫לאחר שהוא הורג את קודמו בדו קרב‬
‫‫ועורף את ראשו של יריב נוסף‬ ‫‫לאחר שאילץ אותו לחפור את קברו במו ידיו. ‬
‫‫ולאד הוא צמא דם ואכזר במיוחד, ‬ ‫‫אפילו יחסית לימי הביניים. ‬
‫‫הוא גדל בחברה לוחמנית מאוד. ‬
‫‫אז לאחר שגדל בנסיבות קשוחות שכאלו, ‬
‫‫התפתחה אצלו אישיות אפלה מאוד. ‬
‫‫בעיצומו של מאבק כוחות מר‬
‫‫עם בני המעמד השליט‬ ‫‫וממליכי המלכים של ולאכיה, הבויארים, ‬
‫‫דרקולה מארח משתה לחג הפסחא‬
‫‫כדי ליישב את המחלוקת‬ ‫‫עם יריביו הפוליטיים אחת ולתמיד. ‬
‫‫בני ארצי הנכבדים, ‬
‫‫אשתי אנסטסיה ואני‬ ‫‫גאים לחגוג עמכם את חג הפסחא. ‬
‫‫ממש כפי שישוע קם לתחייה, ‬
‫‫כך גם מזלו של בית דרקולשט‬
‫‫התעורר מחדש, ‬
‫‫והביא עימו שגשוג ועצמאות לוולאכיה. ‬
‫‫התעוררנו לשחר חדש. ‬
‫‫זכינו בכבודם של ההונגרים, ‬
‫‫ולא נשלם יותר את מס הסולטן. ‬
‫‫אדוני הנסיך, עלינו לפעול בתבונה. ‬
‫‫רוב יחסי הסחר שלנו הם עם העות'מאנים, ‬
‫‫ואנו זוכים להגנת צבא הסולטן. ‬
‫‫זוהי חגיגה. ‬
‫‫יהיה זמן לפוליטיקה. ‬
‫‫אחר כך. ‬
‫‫לחיי בעלי, הנסיך ולאד. ‬
‫‫יחי הנסיך ולאד!‬
‫‫לחיי האל, ‬
‫‫הגורל, ‬
‫‫אשתי המקסימה, ‬
‫‫וכמובן, לחייכם. ‬
‫‫חבורת חזירים בוגדניים שכמותכם. ‬
‫‫אתם אויביה האמיתיים של ולאכיה. ‬
‫‫חשבתם שאשכח כיצד בגדתם באבי ובאחי?‬
‫‫איך זממתם עם אויביי, ובכך שמנתם והתעשרתם?‬
‫‫דימיטרי, ודא שאורחינו לא ישכחו‬ ‫‫את השיעור הזה. ‬
‫‫כן. ‬
‫‫כל אחד מהבויארים, על נשותיהם, ‬ ‫‫נלקחים החוצה. ‬
‫‫הם משופדים. ‬
‫‫למרבה הצער, ידוע לנו קצת יותר מדי‬ ‫‫על שיטת השיפוד. ‬
‫‫זה לא נעים. ‬
‫‫שמישהו יעזור לי. ‬ ‫‫אתן לכם את הטבעת שלי. בבקשה. ‬
‫‫זאת שיטת הוצאה להורג מחרידה. ‬
‫‫לוקחים מוט עץ לא חד מדי, ‬ ‫‫ותוחבים אותו לפי הטבעת של הקורבן. ‬
‫‫לא!‬
‫‫ואז לוקחים פטיש, ‬
‫‫ודוחפים את המוט עד שהוא יוצא דרך הכתף. ‬
‫‫ואם מדובר בתליין מומחה, ‬
‫‫הוא יצליח להימנע מלפגוע‬ ‫‫ברוב האיברים החיוניים. ‬
‫‫ואז נועצים את המוט באדמה‬ ‫‫ונותנים לקורבן למות. ‬
‫‫אמן השיטה הזו היה ולאד המשפד. ‬
‫‫כדי להיות הוגנים כלפיו, בטבח של חג הפסחא, ‬
‫‫יש ראיות לכך שהם קשרו קשר להדיחו. ‬
‫‫מבחינתו, כל היריבויות וכל הקנוניות הללו‬
‫‫מטרתן היתה להרוג את השליט החוקי‬ ‫‫ולהציב מישהו אחר במקומו. ‬
‫‫הבויארים חיסלו את אביו של ולאד. ‬
‫‫הם עינו וקברו את אחיו הגדול מירצ'ה‬ ‫‫בעודו בחיים. ‬
‫‫אני לא חושב שהוא היה מטורף. ‬
‫‫זה פשוט פוליטיקה. ‬
‫‫זו התקופה‬
‫‫שבה ולאד מתחיל להרוויח את המוניטין‬ ‫‫שיצא לו כ"ולאד המשפד", ‬
‫‫וזה אחד הכינויים האלה‬ ‫‫שלא מסתיר את המקור שלו. ‬
‫‫אז זה חלק מזהותו כשליט, ‬
‫‫כמו גם שיטה לביסוס שליטה. ‬
‫‫אם הוא יוכל להראות שלמרות גודלו‬
‫‫הוא הילד הכי נבזי בשכונה, ‬
‫‫אפילו שיש ילדים גדולים יותר שגרים בשכנות, ‬ ‫‫הם לא יציקו לו. ‬
‫‫שזו תהווה אזהרה לכל אויבינו. ‬
‫‫לא אכרע ברך מול איש. ‬
‫‫הגופות הנרקבות שניצבות בדרך אל טרגובישטה‬
‫‫והשמועות ההולכות וגוברות על בגידתו של ולאד‬
‫‫שולחות מסר מתריס ואישי ביותר למהמט השני. ‬
‫‫נאמנותו של דרקולה‬ ‫‫לאדם שאיתו גדל הולכת ונחלשת. ‬
‫‫ומי שמסבך עוד יותר את יחסי העוינות‬ ‫‫שבין מהמט לוולאד‬
‫‫הוא אחיו הצעיר של דרקולה, ראדו. ‬
‫‫הוא גם גדל בחצר המלכות העות'מאני, ‬
‫‫אבל נותר חלק מחוג מכריו הקרוב של הסולטן. ‬
‫‫קיבלתי חדשות מטרידות מהמרגל האיטלקי שלי. ‬
‫‫לפלורנטיני היה הרבה מה לומר. ‬
‫‫אחיך מתרברב בגלוי בפני האפיפיור‬ ‫‫שהוא יודע איך להביס אותי בקרב. ‬
‫‫יש אפילו שמועה על כך שהוא יצטרף‬ ‫‫למסע צלב בתמיכה הונגרית נגדנו. ‬
‫‫כמו אביך. ‬
‫‫ולאד הוא לא אבי. ‬
‫‫לא, הוא מסוכן יותר. ‬
‫‫החיים היו קלים יותר‬ ‫‫אם אתה היית שולט בוולאכיה במקום ולאד. ‬
‫‫הוא בלתי צפוי. ‬
‫‫ואתה, ראדו יקירי…‬ ‫‫-צפוי. ‬
‫‫ולאד תמיד היה רברבן, ‬
‫‫אבל אלה רק מילים. ‬
‫‫ייתכן. ‬
‫‫הוא כתב לך?‬
‫‫כבר מזמן לא. ‬
‫‫ישנם אלו באירופה שרואים‬ ‫‫את הסבלנות שאני מגלה כלפיו‬
‫‫בתור חולשה, ונעשים נועזים. ‬
‫‫אסור שזה יקרה. ‬
‫‫ולאד שכח את מקומו, ‬
‫‫ולא ארשה לו להפריע לי‬ ‫‫במימוש תוכניותיי במערב. ‬
‫‫ולאד נשבע לך, מהמט. ‬
‫‫הוא רק מחפש תשומת לב. ‬
‫‫והוא זכה בה. ‬
‫‫הוא יושב היום על הכס הזה רק בזכות הגנתי. ‬
‫‫הוא חופשי לשלוט בארצו כרצונו בזכותי. ‬
‫‫ועם זאת, הוא מסרב לבוא לאיסטנבול‬ ‫‫ולשלם את המס השנתי?‬
‫‫הוא גאה. ‬ ‫‫-בזמן שהוא נפגש‬
‫‫עם אויבינו בהונגריה. ‬
‫‫כבר שלחתי אליו שליחים…‬
‫‫כדי לזמן אותו לאיסטנבול, ‬ ‫‫שיוכיח לי שהוא עדיין בעל ברית וחבר. ‬
‫‫אני מצפה ממנו שיגיע ללא שהות. ‬
‫‫ואם הוא יסרב?‬
‫‫זה יהיה לא נבון מצדו. ‬
‫‫לא תרצה להיות אחיו הקטן של ולאד. ‬
‫‫ולא תרצה להיות תקוע‬ ‫‫בין מהמט השני ו-ולאד דרקולה. ‬
‫‫אז הוא גם מצא את עצמו במצב מאוד לא נוח. ‬
‫‫ראדו ידוע בכינוי "ראדו היפה"‬ ‫‫או "ראדו הנאה", ‬
‫‫אבל הוא גם מישהו בעל תבונה פוליטית חריפה. ‬
‫‫הוא חובב תרבות, ‬
‫‫והוא אוהב את אורח החיים העות'מאני, ‬
‫‫אבל עדיין נשאר בו הרבה מוולאכיה. ‬
‫‫ודאי היה קשה להיות תקוע‬ ‫‫בין שני האישים הגדולים מהחיים האלה. ‬
‫‫אחי היקר, ‬ ‫‫מאחר שהתעלמת משלושת מכתביי האחרונים, ‬
‫‫אני כותב לך שוב…‬
‫‫בתקווה שתכבד את ההבטחה‬ ‫‫שהבטחת לי לפני שנים…‬
‫‫ותשוב לביתך האמיתי…‬
‫‫בוולאכיה. ‬
‫‫בקרוב תגיע השעה לאחוז בנשק‬
‫‫ולהתקומם נגד אלו‬ ‫‫שמגפם היתה על צווארנו זמן רב מדי. ‬
‫‫המשפחה היא המתנה היקרה מכול. ‬
‫‫הנאמנות היא הכול. ‬
‫‫היה מוכן. ‬
‫‫באהבה רבה, אחיך, ולאד. ‬
‫‫זרעי בוגדנותו של ולאד דרקולה‬ ‫‫נזרעו 20 שנה לפני כן, ‬
‫‫כשאביו, ולאד השני, ‬ ‫‫זומן להגיע בפני אביו של מהמט, ‬
‫‫הסולטן מוראט השני, ‬ ‫‫בעקבות שמועות על כך שהצטרף להונגרים‬
‫‫ואחז בנשק כנגד העות'מאנים. ‬
‫‫הסולטן, התנצלותי על שהפרעתי למסע הציד, ‬
‫‫אך כשקיבלתי את הזימון מיהרתי להגיע. ‬
‫‫היית לי ידיד נאמן ובעל ברית כל השנים הללו. ‬
‫‫הלוואי שיכולתי לומר זאת גם עליך, ‬
‫‫ולאד דרקול. ‬
‫‫ישנן שמועות על שיתוף פעולה שלי עם ההונגרים‬
‫‫במסע הצלב הקרוב נגדך, ‬
‫‫אבל אני מבטיחך שזה מה שהן, שמועות. ‬
‫‫ההונגרים הם נחשים שאין לבטוח בהם. ‬
‫‫אם אצא למלחמה נגדך, ‬
‫‫התנחם בכך שאהרוג אותך בצורה מכובדת. ‬
‫‫פנים אל פנים. ‬
‫‫לא עם סכין בגב. ‬
‫‫הסולטן, אתה מוכרח להאמין לי. ‬
‫‫איזו ערובה יש לי שלא תשוב הביתה‬
‫‫עם הזנב בין הרגליים, ‬
‫‫רק כדי להצטרף לכופרים ולהתקומם נגדי?‬
‫‫כהוכחה לנאמנותי הנצחית, ‬
‫‫אעניק לך את הדברים היקרים לי מכול, ‬
‫‫את בניי, ולאד ובני הצעיר ביותר, ראדו. ‬
‫‫אבא, איך אתה מסוגל לעשות זאת?‬
‫‫הס, ילד!‬
‫‫הנסיך ולאד, הנסיך ראדו. ‬
‫‫בתור הסולטן, ‬
‫‫אני מסכים לדאוג לכם כאסיריי. ‬
‫‫מרגע זה והלאה, תהיו תמיד נאמנים לי, ‬
‫‫ויום אחד, תהיו נאמנים גם לבני, מהמט. ‬
‫‫אם אביכם יפר את שבועתו, ‬
‫‫אתם תוצאו להורג. ‬
‫‫תודה לך, הסולטן. ‬
‫‫מדובר בלקיחת שבויים ברמת המלוכה. ‬
‫‫אלה שני ילדים צעירים שנלקחו מבית משפחתם, ‬
‫‫נותקו מקשרי המשפחה שלהם, ‬
‫‫וכעת עליהם להיות מודאגים מכך‬ ‫‫שחצר המלכות הזר הזה יוציא אותם להורג‬
‫‫אם אבא שלהם יעשה צעד לא נכון. ‬
‫‫הם היו כלי משחק במשחק גדול יותר. ‬
‫‫יום אחד, אשוב לקחת אתכם. ‬
‫‫זה משחק נורא, אתם יודעים. ‬
‫‫הוא מלא באירועים טראומתיים, מלא בבגידות, ‬
‫‫ואני חושב שוולאד הוא דוגמה מצוינת‬
‫‫למחיר שחיים כאלה‬ ‫‫גובים מאדם מבחינה פסיכולוגית. ‬
‫‫עשרים שנה לאחר מכן, מהמט, ‬ ‫‫ממש כמו אביו, מוראד השני, ‬
‫‫מוצא עצמו מול מרד אפשרי מצד בית דרקולשט. ‬
‫‫- טרגובישטה‬ ‫‫בירת ולאכיה -‬
‫‫הוא שולח שליחים לבירת ולאכיה‬
‫‫כדאי לדרוש שוולאד ישלם את חובו לסולטן. ‬
‫‫כראש מדינת חסות, ‬ ‫‫ולאד חייב לגלות נאמנות לעות'מאנים. ‬
‫‫עליו לשלוח את צבאו‬ ‫‫שיילחם לצד הצבא העות'מאני‬
‫‫היכן שיידרש. ‬
‫‫וכמובן, החלק החשוב ביותר, ‬ ‫‫עליו לשלם מס מחווה שנתי. ‬
‫‫זה היה מה שהשאיר אותך ב"בית השלום". ‬
‫‫ככה נראה מטבע זהב‬
‫‫בסוף המאה ה-15. ‬
‫‫קטן מאוד, אבל עשוי זהב טהור, ‬
‫‫והציפיה מוולאד היא שישלם 2,000 כאלה‬ ‫‫מדי שנה, ‬
‫‫וברור שהוא לא שילם, ‬
‫‫כי מהמט שולח אליו שגרירים שיתבעו ממנו‬
‫‫תשלום של 10,000 מטבעות זהב, ‬ ‫‫שמהווים חוב של חמש שנים, ‬
‫‫אז זה מראה לנו שמאז שוולאד‬ ‫‫ביסס את עצמו כשליט, ‬
‫‫בוולאכיה, ‬
‫‫הוא לא העביר את המחווה הכספית לסולטן. ‬
‫‫העובדה שהוא מסרב לעשות זאת‬ ‫‫היא שגורמת לבעיות עם מהמט. ‬
‫‫ברוכים הבאים לטרגובישטה. ‬
‫‫אני מקווה שמסעכם לא היה ארוך מדי, נכבדיי. ‬
‫‫תודה לך, הנסיך ולאד. ‬
‫‫מהמט השני, הכובש, ‬ ‫‫שליט שתי הארצות, שליט שני הימים, ‬
‫‫קיסר רומא וסולטן הסולטנים, ‬ ‫‫שולח את ברכותיו. ‬
‫‫בטוחני שסולטן הסולטנים‬
‫‫לא שלח אתכם עד הנה‬ ‫‫רק כדי להביא לי רחת לוקום. ‬
‫‫הנסיך ולאד, הסולטן מבקש…‬
‫‫אחסוך לכם את הטרחה. ‬
‫‫מהמט רוצה שאגיע לבירה, ‬
‫‫אשלם מה שנדמה לו שאני חייב לו, ‬ ‫‫ואכרע ברך. ‬
‫‫הוכחה לנאמנותך. ‬
‫‫אבל נאמנות היא דו-סטרית. ‬
‫‫הלא כן?‬
‫‫נודעו לאחרונה שמועות לגבי נאמנותך. ‬
‫‫אתה מעז לפקפק בנאמנותו של הנסיך?‬
‫‫לאט. ‬
‫‫הונה של ממלכתי בוזבז‬
‫‫כדי להגן על גבולותיו של הסולטן‬ ‫‫כנגד ההונגרים ואחרים‬
‫‫שחוששים מהרפתקאותיו. ‬
‫‫האוצר של ולאכיה ריק. ‬
‫‫אבל נשבעת שבועה שתשלם את המס. ‬
‫‫זה הובהר לך היטב‬ ‫‫כשהסולטן אפשר לך לעלות לשלטון. ‬
‫‫"אפשר לי"?‬
‫‫"אפשר לי. "‬
‫‫הסולטן הקל עליך בגלל חברותכם רבת השנים. ‬
‫‫יש לי גם חברים באירופה. ‬
‫‫מנהיגים שאומרים שהגיע הזמן‬ ‫‫שאזכה למקום בשולחן. ‬
‫‫הם מתייחסים אליי בכבוד. ‬
‫‫אתם מדברים על מחווה, ‬
‫‫אך שמתי לב שאיש מכם‬ ‫‫לא היה אדיב דיו להסיר את כובעו‬
‫‫כשנכנסתם לחצר המלכות שלי. ‬
‫‫הנסיך, חיית בחצר המלכות שלנו במשך שנים. ‬
‫‫אתה יודע שהתרבות העות'מאנית‬ ‫‫אוסרת עלינו להסיר את כובעינו בציבור. ‬
‫‫אבל אתם בחצר המלכות שלי עכשיו. ‬
‫‫נראה שהגענו למבוי סתום. ‬
‫‫אבל יש לי פתרון. ‬
‫‫מהמט יוכל למצוא בעל ברית חדש, ‬
‫‫ואתם לא תצטרכו להסיר‬ ‫‫את כובעיכם יותר לעולם. ‬
‫‫בתרבות המונגולית והטורקית לא יורים בשליח. ‬
‫‫השגרירים הללו מייצגים את מהמט. ‬
‫‫פגיעה בשגריר עות'מאני‬ ‫‫מהווה פגיעה במהמט עצמו. ‬
‫‫אז בכך ולאד שולח למהמט מסר‬ ‫‫שאינו משתמע לשתי פנים. ‬
‫‫המסר היה ברור. הוא עזב את "בית השלום". ‬
‫‫הוא נכנס כעת ל"בית המלחמה". ‬
‫‫הוא חושב שאתעלם מכך?‬
‫‫התעלמת ממנו במשך שנים, ‬
‫‫ואפשרת לו שלא לשלם את המס. ‬
‫‫וכעת כשהוא נהנה מתמיכת ההונגרים והאפיפיור, ‬
‫‫הוא לא חושש ממך. ‬
‫‫התייחסתי אליו כאל אח כשאביו נטש אותו. ‬
‫‫מהמט, תשכח מהילד הזה שהופיע‬ ‫‫על מפתן דלתנו לפני שנים. ‬
‫‫הוא לא קיים יותר. ‬
‫‫בהייה במפה הזו תקל על טרדותיך?‬
‫‫גולבהר הטון היא אשתו של מהמט‬
‫‫ואם בנו, הנסיך באיזיט השני. ‬
‫‫מערכה חדשה?‬
‫‫אני שולח את אביך למשימה בוולאכיה. ‬
‫‫כדי לפגוש בנסיך ולאד?‬
‫‫אם כך, זה נכון. ‬
‫‫ולאד עבר לצד ההונגרים. ‬
‫‫חמזה ביי יביא חזרה את ולאד, כדי שייענש. ‬
‫‫לא תוכל לשלוח מישהו אחר?‬
‫‫אביך הוא הלוחם הכי עז נפש שהכרתי. ‬
‫‫הוא גם מכיר את ולאד יותר טוב‬ ‫‫מכל אחד בחצרי, כולל ראדו. ‬
‫‫אני יודעת מה קרה לשליחים. ‬
‫‫גולבהר, חמזה ביי יחזור בזמן‬ ‫‫ליום הולדתו של באיזיט. ‬
‫‫אני מבטיח. ‬
‫‫העות'מאנים מחליטים‬ ‫‫שהדרך הטובה ביותר לטפל במצב‬
‫‫היא לחטוף את ולאד ולהחזיר אותו לאיסטנבול‬ ‫‫בכוח, כדי שייתן דין וחשבון למהמט. ‬
‫‫אז מתרקמת תוכנית שמעורבים בה‬ ‫‫שני אנשי מפתח בחצר העות'מאנית. ‬
‫‫הראשון הוא אדם יווני בשם תומאס, ‬
‫‫שהוא פני התינוק של המבצע. ‬
‫‫הוא בירוקרט. הוא לא מאיים. ‬
‫‫הוא זה שייכנס לחצרו של ולאד‬
‫‫וישכנע אותו ביתרון שבלהגיע ולדבר עם מהמט, ‬ ‫‫ולפתות אותו לצאת‬
‫‫לחוצות ולאכיה. ‬
‫‫בינתיים, חמזה יהיה זה‬ ‫‫שידאג לחלק השני בתוכנית. ‬
‫‫הוא אח לנשק של מהמט, ‬
‫‫עוד מתקופת כיבוש קונסטנטינופול. ‬
‫‫שלום, חמזה ביי, ידידי הוותיק. ‬
‫‫איזו הפתעה לא צפויה. ‬
‫‫בחלק מהמקורות‬
‫‫בהחלט מוזכר שהכוונה היתה לשבות את ולאד. ‬
‫‫אולי הם היו שמחים לשבות אותו, ‬
‫‫אבל "חי או מת"‬
‫‫היה בהחלט מקובל על הסולטן בשלב הזה. ‬
‫‫חמזה ביי, נסיכי, כולנו ידידים ותיקים כאן. ‬
‫‫אני בטוח שניתן יהיה לפתור בקלות‬ ‫‫את אי ההבנה הזו עם הסולטן, אה?‬
‫‫"אי הבנה"?‬ ‫‫-כן. ‬
‫‫אין שום אי הבנה. ‬
‫‫עכשיו אנחנו מבינים זה את זה. ‬
‫‫מורה. ‬
‫‫העובדה שב-1461, מהמט מציע‬
‫‫להיפגש בג'יורג'יו עם תומא קטאבולינוס, ‬
‫‫לבלר בחצר המלכות, ‬
‫‫ועם חמזה, נושא הבז, ‬
‫‫מראה ששני הצדדים, העות'מאני והוולאכי, ‬
‫‫כבר לא התכוונו למצוא פתרון של שלום, ‬ ‫‫אלא לשחק משחקי מלחמה. ‬
‫‫לוולאד יש רשת מרגלים משלו, ‬
‫‫אז ולאד הציב מלכודת נגד משלו‬ ‫‫למלכודת המקורית, ‬
‫‫מה שמותיר אותו עם בני ערובה יקרי ערך, ‬
‫‫בעיקר כשמדובר בחמזה, חברו של מהמט. ‬
‫‫מה אמרת לי כשהייתי נער?‬
‫‫הכר את אויביך כפי שאתה מכיר את עצמך. ‬
‫‫אתה שוטה. ‬
‫‫מהמט ירדוף אחריך. ‬
‫‫ואני אחכה לו. ‬
‫‫אבל מה נעשה איתך?‬
‫‫בוגד. ‬
‫‫תוסיפו את זה לאוסף שלנו. ‬
‫‫הביאו איתנו את השניים האלו. ‬
‫‫הרגו את השאר!‬
‫‫בשלב הזה, ‬ ‫‫ולאד נמצא צעד אחד לפני מהמט במשחק. ‬
‫‫- בולגריה‬ ‫‫1462 -‬
‫‫לאחר שהציב מארב‬ ‫‫לחמזה ביי ותומס קטאבולינוס, ‬
‫‫ולאד מוביל פלישה לעומק 800 ק"מ‬ ‫‫בתוך בולגריה שבשליטת העות'מאנים, ‬
‫‫וטובח באלפי גברים, נשים וילדים. ‬
‫‫"מהמט הכובש, נודע לי‬
‫‫"שרצית לפגוש בי. ‬
‫‫"לצערי, עליי לדחות את הבקשה. ‬
‫‫"מיום זה והלאה, ראה בי אויבך. ‬
‫‫"אתה פחדן ואתה מתחבא מאחורי צבאך‬
‫‫"ומאחורי חומותיך, כמו קונסטנטין לפניך. ‬
‫‫"אם ברצונך לכבוש את אירופה, ‬ ‫‫תצטרך להביס אותי. ‬
‫‫"ושנינו יודעים שזה יהיה סופך. "‬
‫‫ולאד אמר בבירור, ‬
‫‫"במחווה הפוליטית הזו, ‬
‫‫"אני מכריז שכל הגשרים בינינו נשרפו, ‬
‫‫"ואני מחכה לך בשטח שלי. "‬
‫‫הוא שלח את חרוזי התפילה של חמזה ביי. ‬
‫‫ולאד ימות על כך. ‬
‫‫הוא מציב לך פתיון. ‬ ‫‫-לא, הוא מאיים עליי. ‬
‫‫הסולטן, תן לי להוביל את צבאך לוולאכיה‬
‫‫ולפטור את השוטה היהיר הזה מראשו. ‬
‫‫אני זה שצריך להוביל את צבאו של הסולטן, ‬ ‫‫כדי להשיב את כבוד משפחתי. ‬
‫‫הנסיך ראדו, מעולם לא עמדת בראש צבא, ‬
‫‫ואני חושש שכשיגיע הרגע להחליט, ‬
‫‫הדם עלול להיות סמיך ממים. ‬
‫‫כלומר?‬
‫‫כלומר שהבוגדנות חלחלה ליחסי משפחתך‬ ‫‫עם הסולטן. ‬
‫‫די!‬
‫‫אני אוביל את הצבא שלי. ‬
‫‫זה ביני לבין ולאד. ‬
‫‫אלך לוולאכיה, ‬
‫‫ולפני שאהרוג אותו, ‬ ‫‫הוא יראה אותי לוקח את מה שיקר לו מכול, ‬
‫‫את בירתו האהובה, טרגובישטה. ‬
‫‫הסולטן, המערכה שלך בקורינתוס רק החלה. ‬
‫‫שלח את מהמוט פאשה לוולאכיה במקומך. ‬
‫‫מהמוט פאשה. ‬ ‫‫-הסולטן. ‬
‫‫הנסיך ראדו. ‬ ‫‫-הסולטן. ‬
‫‫שניכם תרכבו לצדי. ‬
‫‫וכשאקח את ראשו של ולאד, ראדו, ‬ ‫‫אתה תעלה לשלטון בוולאכיה. ‬
‫‫אמא מארה, אני צריך שתצאי לבודה במיידי. ‬
‫‫ההונגרים חולקים לך כבוד. ‬ ‫‫אני צריך לדעת מה תפקידם בכל זה. ‬
‫‫שני הגברים יודעים שהמלחמה מתקרבת, ‬
‫‫אבל אני חושב שבשלב הזה מהמט‬ ‫‫מתחיל להבין שני דברים. ‬
‫‫הראשון, שוולאכיה תהיה אגוז‬ ‫‫מאוד קשה לפיצוח. ‬
‫‫פני השטח שלה מסייעים להגנה. ‬
‫‫הוא יודע שממתין לו‬
‫‫יריב ראוי בשדה הקרב, ולאד דרקולה. ‬
‫‫אבל יש פה גם עניין חשוב מאוד של עלבון‬
‫‫בגלל האירועים שהובילו למלחמה הזו. ‬
‫‫מהמט מקבץ צבא אדיר, ‬
‫‫כמעט בגודל הצבא שכבש את קונסטנטינופול. ‬
‫‫סכסוך הדמים שלו עם ולאד דרקולה‬ ‫‫עבר את נקודת האל-חזור. ‬
‫‫- בודה‬ ‫‫חצר המלך ההונגרי -‬
‫‫בינתיים, בהונגריה, ‬
‫‫"המשפד" מבקש את הצבא היחיד באירופה‬
‫‫שיוכל לעמוד מול העות'מאנים בשדה הקרב. ‬
‫‫האם אלו…?‬ ‫‫-כן, המלך מתיאס. ‬
‫‫האפים והאוזניים‬ ‫‫של כל הטורקים והבולגרים שהרגתי‬
‫‫כשחציתי את הדנובה, ‬
‫‫לא כולל אלו שנשרפו חיים בבתיהם. ‬
‫‫כן. ‬
‫‫23,844. ‬
‫‫החדשות על המערכה המוצלחת שלך‬ ‫‫נגד העות'מאנים‬
‫‫כבר התפשטו באירופה. ‬
‫‫למרות שלא בפירוט מרשים שכזה. ‬
‫‫האפיפיור עצמו אמר‬
‫‫שיש צורך באדם בעל הכישורים שלך‬ ‫‫במסע הצלב הקרב. ‬
‫‫מישהו שיודע איך להילחם במהמט. ‬
‫‫היה סמוך ובטוח שאהרוג את הסולטן. ‬
‫‫אבל המלך מתיאס, ‬
‫‫זעמו של מהמט אינו יודע גבולות. ‬
‫‫באביב, הוא יגיע בכוונות זדון ועם כל צבאו. ‬
‫‫אבל ברגע שאתה וצבאך האדיר‬
‫‫תשלבו עימי כוחות, ‬
‫‫תבוסתו של הטורקי הגדול ודאית. ‬
‫‫כל דבר בעיתו. ‬
‫‫בשבועות הבאים נשלח שגריר‬ ‫‫עם חדשות לגבי תוכניותינו. ‬
‫‫ולאד אומר בבירור, ‬
‫‫"זה מה שכבר עשינו לעות'מאנים. ‬
‫‫"אני האיש שלך בשטח. ‬
‫‫"ודרך אגב, ‬
‫‫"הנה שני שקים‬ ‫‫של אפיהם ואוזניהם וראשיהם, תיהנה. "‬
‫‫מתיאס קורבינוס מנצל את ולאד למטרותיו שלו. ‬
‫‫ההונגרים מתייחסים לוולאד‬ ‫‫כפי שהעות'מאנים מתייחסים אליו. ‬
‫‫הם רואים בו חלק ממשחק פוליטי גדול יותר. ‬
‫‫הם ישתמשו בו כל עוד הוא מועיל, ‬ ‫‫וכשהוא יפסיק להביא תועלת‬
‫‫הם ינטשו אותו. ‬
‫‫אבא, קח אותי איתך. ‬
‫‫בקרוב תזכה להצטרף אליי למערכה. ‬
‫‫אבל התאמנתי עם היניצ'רים. ‬
‫‫חרבי חדה. ‬
‫‫חרבך אולי חדה, באיזיט, אבל אתה אינך מוכן. ‬
‫‫עליך ללמוד אסטרטגיה וטקטיקה. ‬ ‫‫ללמוד את אלכסנדר ואת קיסר. ‬
‫‫באיזיט, עליי לדבר עם אביך כעת. ‬
‫‫האם אבי מת?‬
‫‫אנחנו סבורים שוולאד מחזיק אותו בשבי. ‬
‫‫הוא מפלצת. ‬
‫‫איך יכולת אי פעם לכנותו "אחי"?‬
‫‫אני מבטיח שאחזור הנה עם חמזה ביי. ‬
‫‫כשתמצא את ולאד, גרום לו לסבול. ‬
‫‫ב-26 באפריל, 1462, מהמט יוצא לוולאכיה, ‬
‫‫היכן שגורלו של בן ערובה עות'מאני אחד‬ ‫‫כבר נחרץ. ‬
‫‫אל דאגה, קטאבולינוס פאשה. ‬
‫‫הסולטן שלך יגיע בקרוב כדי להצילך. ‬
‫‫ו-ולאד דרקולה ממתין. ‬
‫‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬