‫‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫‫- 4 ביוני, 1462 -‬
‫‫קדימה!‬
‫‫קצת לפני חצות ב-4 ביוני 1462, ‬
‫‫הגל הראשון של צבא הפלישה‬
‫‫של הסולטן מהמט השני מגיע לחופי ולאכיה, ‬
‫‫שם ולאד דרקולה מחכה. ‬
‫‫הכו בהם שוב!‬
‫‫תמשיכו לירות עד שנהרוג את כולם!‬
‫‫אנשינו הוציאו אותך מהמחבוא, האח ולאד. ‬
‫‫עכשיו תראה מה אנחנו החבאנו. ‬
‫‫אש!‬
‫‫בואו נמטיר עליהם גיהינום!‬
‫‫מהגדות הדרומיות של הדנובה, ‬
‫‫מהמט הכובש משחרר את הדור החדש‬ ‫‫של כוח האש העות'מאני‬
‫‫על צבאו של ולאד דרקולה. ‬
‫‫מוקדם יותר בתקופת שלטונו של מהמט, ‬
‫‫התותח הענק מילא תפקיד מכריע‬ ‫‫בכיבוש קונסטנטינופול. ‬
‫‫היית זקוק כמובן לתותח ענק כזה‬ ‫‫כדי להבקיע את חומות העיר. ‬
‫‫אש!‬
‫‫מאז המצור על קונסטנטינופול, ‬
‫‫השתנו דברים רבים בטכנולוגיה‬ ‫‫שאפשרה לעות'מאנים‬
‫‫לשלב את עוצמת אבק השריפה‬
‫‫במערכה צבאית ניידת וממושכת יותר. ‬
‫‫חמש מאות מטר ושלוש מעלות שמאלה. ‬
‫‫אנו רואים, לדוגמה, ‬ ‫‫שימוש במרגמות ובתותחים קטנים‬
‫‫שהם מדויקים יותר. ‬
‫‫הכול מוכן, הסולטן. ‬
‫‫אש!‬
‫‫אחד המרצים שלי אמר לי‬
‫‫שהארטילריה העות'מאנית היתה כמו מפציץ חמקן. ‬
‫‫הטכנולוגיה היתה כל כך מתקדמת‬ ‫‫בהשוואה למה שהיה לאחרים, ‬
‫‫החל מכיבוש קונסטנטינופול ב-1453. ‬
‫‫בינתיים, מעבר לנהר, ‬
‫‫הווזיר הגדול שלו, מהמוט פאשה, ‬ ‫‫עומד בראש הסתערות הירואית‬
‫‫אל מול מאות לוחמים ולאכים. ‬
‫‫קדימה! אחריהם! אל תגלו רחמים!‬
‫‫אך תוצאת הקרב רחוקה מהכרעה. ‬
‫‫צבאו של ולאד בעל ניידות גבוהה מאוד, ‬
‫‫והוא מכה, ואז נסוג, ‬
‫‫ומטרתו היחידה היא למנוע‬
‫‫מהעות'מאנים להעביר את צבאם על פני הדנובה. ‬
‫‫חציית נהר היא נקודת תורפה עבור כל צבא. ‬
‫‫כשהצבא חוצה צפונית לדנובה, ‬
‫‫היחידות המובילות מותקפות בידי ולאד‬ ‫‫וסופגות אבדות כבדות. ‬
‫‫אנו רואים את העות'מאנים‬ ‫‫על גדות הדנובה סופגים אש עזה, ‬
‫‫והם לא נסוגים. ‬
‫‫הם מחכים, הם מתחפרים, הם מקימים ראש גשר. ‬
‫‫כי הם יודעים שמאחוריהם‬ ‫‫יש ארטילריה מתואמת היטב. ‬
‫‫אש!‬
‫‫שעתיים לאחר תחילת הקרב, ‬ ‫‫ולאד מכנס את כוחותיו וטוען מחדש…‬
‫‫תמשיכו לירות! אל תרשו להם לחצות את הנהר!‬
‫‫…נחוש לנטרל את תותחיו של מהמט. ‬
‫‫חייבים להשתיק את התותחים. ‬
‫‫שלח קשתים לגדת הנהר. עכשיו!‬
‫‫כן, נסיכי. קשתים! אחריי!‬
‫‫הסתדרו בשורה, ו…‬
‫‫שחרר!‬
‫‫חיצים!‬
‫‫טען מחדש! שחרר!‬
‫‫הגנו על הסולטן!‬
‫‫הרימו מגינים!‬
‫‫הגנו על הסולטן!‬
‫‫בואו נעניק לכם קבלת פנים ולאכית‬ ‫‫שהם לא ישכחו לעולם. ‬
‫‫הכו בהם שוב!‬
‫‫היכונו!‬
‫‫שחרר!‬ ‫‫-אש!‬
‫‫לעות'מאנים נדרש זמן להשתלט בחזרה על המצב. ‬
‫‫שחרר!‬
‫‫מגינים!‬
‫‫ההתקדמות הנחושה של מהמוט פאשה‬ ‫‫אל תוך היבשה, ‬
‫‫בשילוב עם ההפגזה העות'מאנית, ‬
‫‫גוברת לבסוף על צבאו של ולאד דרקולה. ‬
‫‫זו אולי דוגמה נוספת לאופן שבו מהמט‬ ‫‫משתמש בפטיש כדי לפצח אגוז. ‬
‫‫הפגזות מ-120 תותחים של שלהי ימי הביניים‬ ‫‫היו ודאי דבר מבעית. ‬
‫‫לאחר מספר שעות של לחימה, ‬ ‫‫היניצ'רים והארטילריה העות'מאנית‬
‫‫מסיגים את הוולאכים לאחור. ‬
‫‫הם לא יכלו להישאר שם ולהילחם, ‬ ‫‫כי העות'מאנים יכלו להזרים, ‬
‫‫שעה אחר שעה, כוחות חדשים. ‬
‫‫זו היתה התאבדות. ‬
‫‫עלי ביי, שלח את שאר היניצ'רים והאזבים‬ ‫‫לצד השני. ‬
‫‫כן, הסולטן. ‬
‫‫לבסוף, מהמוט פאשה, שזכה בעליונות צבאית, ‬
‫‫מצליח לבסס את ראש הגשר‬ ‫‫שהסולטן היה להוט להשיג, ‬
‫‫כדי שהכוחות העות'מאנים יוכלו לחצות. ‬
‫‫עם שחר, הקרב כבר נגמר. ‬
‫‫הסולטן, הבטחתי שאביא אותך בבטחה‬ ‫‫לצד השני. ‬
‫‫בוגדן ביי, זכית בראשך הלילה. ‬
‫‫אכן כך, הסולטן. ‬
‫‫הטקטיקה המבריקה של מהמט, ‬ ‫‫יחד עם תותחיו, סיפקו ניצחון, ‬
‫‫והביאו אלפי חיילים עות'מאנים לחופי ולאכיה. ‬
‫‫כשהשמש זורחת על הדנובה, ‬
‫‫הפלישה של הסולטן נכנסת לשלב חדש. ‬
‫‫עבור ולאד דרקולה, הטעימה הראשונה‬ ‫‫מכוח האש העות'מאני היא מרה. ‬
‫‫צבאו נס לשטחים הכפריים. ‬
‫‫למהמט יש יכולת לעשות שימוש‬ ‫‫בעוצמת אש רבה יותר, ‬
‫‫בכוחות גדולים יותר, כדי לנצח, ‬ ‫‫אבל יש לזה מחיר. ‬
‫‫מחיר של כמעט תבוסה. ‬
‫‫מחיר של אובדן חלק מכוחותיו המובחרים. ‬
‫‫- הפלישה לוולאכיה, יום 2‬ ‫‫5 ביוני 1462 -‬
‫‫אחד המקורות החשובים ביותר שיש לנו‬ ‫‫לגבי המערכה של מהמט כנגד ולאד‬
‫‫הוא חבר ביחידת עילית‬ ‫‫של היניצ'רים בצבא העות'מאני. ‬
‫‫מה שמך, גאזי?‬
‫‫קונסטנטין, הסולטן. ‬
‫‫קונסטנטין מיכאילוביץ' מספר לנו‬
‫‫שברגע שהיניצ'רים ניצחו בקרב, ‬
‫‫הסולטן חילק 30,000 מטבעות זהב‬ ‫‫שיחולקו בין החיילים. ‬
‫‫נאמר לי שאתה אחד השורדים היחידים‬
‫‫מהיחידה הראשונה שחצתה את הנהר. ‬
‫‫כן, הסולטן. איבדתי אחים רבים. ‬
‫‫אתה והגאזי האחרים נכנסתם בכוונה‬ ‫‫למלתעותיו של המוות, ‬
‫‫ביודעכם מה ממתין לכם. ‬
‫‫הדם והאומץ שלכם הביאו לנו את הניצחון. ‬
‫‫תודה, הסולטן. ‬
‫‫מה ששלי, שלהם הוא. ‬
‫‫האימפריה שלי חבה להם חוב. ‬
‫‫חלק מזה הוא להראות את נדיבותו‬ ‫‫של מהמט בתור שליט, ‬
‫‫אבל זה גם סימן נוסף, ‬
‫‫אולי לאנשים בצד השני של שדה הקרב, ‬
‫‫לכך שזהו אדם בעל עושר כמעט בלתי מוגבל, ‬
‫‫וזה יכול להיות מפתה מאוד‬
‫‫אם אתה נמצא בצדו השני של שדה הקרב‬ ‫‫ואתה אולי לא בטוח‬
‫‫באיזה צד תרצה להיות. ‬
‫‫אז נדיבות יכולה להיות חשובה‬ ‫‫ממש כמו אכזריות בשכנוע אנשים. ‬
‫‫מהמוט פאשה, אתה ואנשיך נלחמתם באומץ רב, ‬
‫‫ממש כפי שידעתי שתילחמו. ‬
‫‫אבל ולאד ידע בדיוק איפה ננחת. ‬
‫‫הסולטן, אין ספק שיש מרגל במחנה שלנו. ‬
‫‫או מרגלים. ‬
‫‫לכן החשאיות שבה נקטתי לגבי התותחים. ‬
‫‫עלינו לחשוף את המרגלים‬ ‫‫לפני שהם יגרמו למות כולנו. ‬
‫‫יש מישהו. ‬
‫‫מישהו בדרג הבכיר‬ ‫‫בעל גישה לתוכנית הקרב שלנו. ‬
‫‫והוא מקורב מאוד לנסיך ולאד. ‬
‫‫האינסטינקטים שלך טועים לעיתים נדירות, ‬ ‫‫אבל ראדו הוא כמו אח עבורי. ‬
‫‫הוא היה יועץ נאמן ונלחם בעוז לצדי. ‬
‫‫אבל הוא לעולם לא נלחם‬ ‫‫נגד אחיו שלו, בארצו שלו. ‬
‫‫מצא את המרגלים. ‬
‫‫כמה אנשים איבדנו?‬
‫‫ארבע מאות, אולי יותר. ‬ ‫‫עשרה מתותחינו הושמדו. ‬
‫‫אנחנו צריכים עוד חיילים. ‬
‫‫נסיכי. ‬
‫‫שלח שליח לבודה מיד. ‬
‫‫תגיד להם שמסע הצלב היקר שלהם החל. ‬
‫‫מהמט נמצא במקום פגיע, ‬ ‫‫אבל הרגע לתקוף הוא כעת!‬
‫‫נסיכי, האם לא יועיל לנו יותר לסגת‬
‫‫ולחכות להגעת ההונגרים?‬
‫‫הבט לשם, גאלס. ‬
‫‫מה אתה רואה?‬
‫‫את הצבא העות'מאני, נסיכי. ‬
‫‫שמחלל את אדמת ולאכיה‬
‫‫שאבינו וסבינו הקיזו דם ומתו עבורה!‬
‫‫הבא שיזכיר את המילה "נסיגה" יאבד את לשונו. ‬
‫‫הם לא יגיעו לטרגובישטה!‬
‫‫עלינו להמשיך להילחם בטורקים…‬
‫‫בתנאים שלנו!‬
‫‫ההונגרים יגיעו. ‬ ‫‫המלך מתיאס נתן לי את מילתו. ‬
‫‫ועד אז, נפצל את כוחותינו‬ ‫‫וננקוט באסטרטגיית פגע וברח מהצללים. ‬
‫‫כמו זאבים. ‬
‫‫בזמן שנחכה להונגרים. ‬
‫‫זהו קרב שאפילו ידידי היקר מהמט‬ ‫‫לא יוכל לנצח בו. ‬
‫‫בזמן שוולאד דרקולה נותר נחוש‬ ‫‫להרוג את הסולטן בקרב, ‬
‫‫תוכניתו המיידית היא להאט‬
‫‫את התקדמות הצבא העות'מאני‬ ‫‫צפונה לטרגובישטה, ‬
‫‫ולאפשר לצבא השחור האימתני של ההונגרים‬ ‫‫להיכנס לקרב, ‬
‫‫מה שיאלץ את העות'מאנים להילחם בשתי חזיתות. ‬
‫‫אותו צבא שחור שפצע את מהמט וכמעט הרג אותו‬
‫‫במצור על בלגרד שש שנים לפני כן. ‬
‫‫מלך הונגריה תמיד הציג עצמו כצלבן מהולל‬
‫‫כי אביו היה למעשה מפקד דגול‬
‫‫שהביס את העות'מאנים מספר פעמים. ‬
‫‫הוא פשוט היה צריך להשתמש‬ ‫‫ברטוריקה הצלבנית הזו‬
‫‫כדי לגרום לוולאד לקרוא תגר‬ ‫‫על הסולטן העות'מאני. ‬
‫‫הצבא ההונגרי היה חזק ביותר. ‬
‫‫עימות גדול וישיר‬ ‫‫בין הצבאות ההונגריים והעות'מאנים‬
‫‫היה גובה מחיר עצום‬
‫‫מבחינת אבדות בנפש והוצאה כספית, ‬ ‫‫אצל שני הצדדים. ‬
‫‫צבאו של מהמט מטפל בפצועיו‬
‫‫לפני שיחל בצעידה המפרכת לעבר טרגובישטה. ‬
‫‫אך שעון הפלישה מתקתק, ‬
‫‫בשעה ששמועות מתפשטות על כך‬ ‫‫שההונגרים מתכננים להצטרף לוולאד, ‬
‫‫יחד עם לחישות על מרגלים ולאכים‬ ‫‫במחנה העות'מאני. ‬
‫‫האח מהמט. ‬
‫‫האח ראדו. ‬
‫‫אני מקווה שהתאוששת מהחצייה. ‬
‫‫כמה שריטות, לא יותר. ‬
‫‫אחיך הכין לנו קבלת פנים נאה אמש. ‬
‫‫זיכרונותיו של הווייבוד הגדול הבא‬ ‫‫של ולאכיה?‬
‫‫זה סתם היומן שלי. ‬
‫‫מעט שירה והאיורים שלי. ‬
‫‫שום דבר חשוב. ‬
‫‫כדאי שתיזהר יותר עם היומן שלך. ‬
‫‫ולאד נמלט כרגע, ‬
‫‫אבל יש לו מרגלים במחנה שלנו. ‬
‫‫מי יודע על מה הם יצליחו לשים את ידיהם. ‬
‫‫עצה נבונה. ‬
‫‫אנשים שנואשים להחזיק בכוח‬
‫‫או לזכות בכוח, מסוגלים לכול. ‬
‫‫אפילו אם המשמעות היא בגידה‬ ‫‫בקרובים להם ביותר. ‬
‫‫ראדו!‬
‫‫שים בצד את השירה השטותית שלך. ‬ ‫‫אנחנו סוף סוף חוזרים הביתה. ‬
‫‫- הארמון הקיסרי העות'מאני‬ ‫‫14 שנים קודם לכן -‬
‫‫איפה הבגדים שלך, אח? חרבך?‬
‫‫בוא. האנשים והסוסים מחכים לנו. ‬
‫‫אני לא בא איתך. ‬ ‫‫-אסוף את חפציך. ‬
‫‫אני רוצה לצאת לדרך בקרוב. ‬
‫‫ולאד…‬
‫‫אני נשאר כאן. ‬
‫‫הסולטן מוראט שחרר אותנו, ונתן לנו 500 איש. ‬
‫‫אתה תעזור לי לזכות בכס השלטון. ‬
‫‫זה מה שחיכינו לו כל השנים הללו. ‬
‫‫הבט סביבך, אח קטן. אתה אסיר. ‬
‫‫העות'מאנים האלה הם לא המשפחה שלך. ‬ ‫‫אתה ולאכי. ‬
‫‫אני ולאכי, אבל הם היו טובים אלינו. ‬
‫‫אוכל לשמש כשגרירך בחצר הסולטן. ‬
‫‫מאוחדים, נוכל לעשות יותר. ‬
‫‫בקרוב תלמד שהחיים בצלו של מהמט‬ ‫‫הם קרים ואומללים. ‬
‫‫תמיד אהיה אחיך. ‬
‫‫עליי להרוג אותך על הבגידה הזו!‬
‫‫קשה לומר איך היתה מערכת היחסים‬ ‫‫בין שני האחים. ‬
‫‫ולאד היה מורד. ‬
‫‫הוא לא רצה לעשות מה שההונגרים אמרו, ‬
‫‫מה שהעות'מאנים אמרו. ‬ ‫‫הוא רצה לעשות זאת בדרכו. ‬
‫‫אבל ראדו ניסה להיות נתין נאמן‬ ‫‫של העות'מאנים, ‬
‫‫מפני שגידלו אותו והכשירו אותו‬ ‫‫להפוך לשליטה של מדינת חסות‬
‫‫ולעשות כל מה שהטורקים יאמרו לו לעשות. ‬
‫‫אולי הוא אוהב את הדרך העות'מאנית‬ ‫‫לעשות דברים, ‬
‫‫או שאולי הוא אח ממשפחת מלוכה שיודע‬ ‫‫מה קורה לעיתים קרובות לאחים כאלה. ‬
‫‫במאבקי ירושה, הם נהרגים. ‬
‫‫בשעה שמהמט מצעיד את צבאו צפונה‬
‫‫לעבר טרגובישטה, הבירה הוולאכית, ‬
‫‫אין כל סימן לוולאד דרקולה, ‬ ‫‫האיש שהוא הגיע להרוג. ‬
‫‫- הפלישה לוולאכיה, יום 3 -‬
‫‫- 160 ק"מ מחוץ לבודה, הונגריה -‬
‫‫אך במקום אחר, האיום ההונגרי‬ ‫‫על תוכניותיו של מהמט להפיל את ולאד‬
‫‫הולך וגדל מדי יום. ‬
‫‫הנסיכה מארה, ‬ ‫‫הבאתי מסר מחצר המלך בהונגריה. ‬
‫‫חברך בארמון אומר…‬
‫‫שהמלך מתיאס מניע את חיל הפרשים ההונגרי‬
‫‫לעבר הגבול עם ולאכיה. ‬
‫‫ממתי החדשות הללו?‬
‫‫מלפני יומיים. ‬
‫‫סינאן ביי, כמה מהירות יוני הדואר של אחיך?‬
‫‫המהירות ביותר, הנסיכה. ‬
‫‫עלינו להעביר מיד מסר לסולטן. ‬
‫‫הצבא העות'מאני התפלש בבוץ ובאפר במשך ימים‬
‫‫מבלי לראות שום סימן חיים. ‬
‫‫ולאד דרקולה נעלם במפתיע, ‬ ‫‫נמנע מקרב פנים אל פנים‬
‫‫לעת עתה עם יריבו החזק ביותר, ‬
‫‫אבל לא לפני שהפך‬ ‫‫את השטחים הכפריים בוולאכיה‬
‫‫לשממה מהגיהינום. ‬
‫‫הם נמצאים ביער הוולאכי. ‬
‫‫הוא מלא ביצות. ‬
‫‫אנשיו של ולאד דרקולה אפילו סוכרים נהרות‬ ‫‫כדי להציף את השטח מסביב, ‬
‫‫מה שמקשה עוד יותר על צבא מודרני‬ ‫‫להניע את הארטילריה שלו, ‬
‫‫להניע את חייליו דרך היער העבות הזה‬
‫‫אז לכוחות העות'מאניים קשה במהלך היום. ‬
‫‫אין מי שתייה. יש מעט מאוד מזון. ‬
‫‫זאת מדיניות של "אדמה חרוכה". ‬
‫‫האסמים הושמדו, כל היבולים נשרפו. ‬
‫‫אז כל השדות בוערים, ‬
‫‫והם הגיעו לכמה כפרים שכבר ננטשו או נחרבו. ‬
‫‫הם רצו לשתות מים, אבל לא יכלו, ‬
‫‫כי לפני הנסיגה, ‬
‫‫הוולאכים השאירו פגרי בעלי חיים‬
‫‫בנהרות ובבארות. ‬
‫‫לוולאכים היו המון חזירים, ‬
‫‫אז הם שחטו אותם והשליכו את חלקיהם למים. ‬
‫‫אף חייל מוסלמי לא ישתה את זה. ‬
‫‫הסולטן. ‬
‫‫שמור את המים שלך, מהמוט פאשה. תזדקק להם. ‬
‫‫מי עושה את זה לבני עמו שלו?‬
‫‫לאדמתו שלו?‬
‫‫ולאד מונע מאיתנו מזון ומים, ‬ ‫‫ומקווה לשבור את הרצון שלנו. ‬
‫‫וזיר גדול, ננוח כאן למשך שעה‬ ‫‫וניתן לחיילים הפסקה. ‬
‫‫קרא לעלי ביי ולמפקדים. ‬ ‫‫-כן, הסולטן. ‬
‫‫הסולטן. ‬
‫‫שמעת משהו מהסיירים שלנו?‬
‫‫עדיין לא. ‬
‫‫הם נעדרים כבר יותר מיממה. ‬
‫‫לא ראינו ולאכי אחד במשך חמישה ימים. ‬
‫‫הוא שם בחוץ, צופה ומחכה. ‬
‫‫ולאד מוכשר במשהו‬
‫‫שאבותיו של מהמט היו מוכשרים בו:‬
‫‫פשיטות פגע וברח, הסתערויות פרשים, ‬
‫‫הרחקת הכוחות העות'מאנים עוד ועוד מבסיסיהם‬
‫‫ומקווי האספקה שלהם, אל תוך ארץ חרוכה‬
‫‫ללא חוות, ללא מזון. ‬
‫‫לא היה שם דבר עבור העות'מאנים, ‬
‫‫והם נגררו יותר ויותר לתוך מערכה‬ ‫‫של הכול או לא כלום. ‬
‫‫- הפלישה לוולאכיה‬ ‫‫יום 8 -‬
‫‫שמונה ימים לאחר פלישתו של מהמט לוולאכיה, ‬
‫‫סייריו הנעדרים נמצאו. ‬
‫‫הוא בחיים!‬
‫‫גאזי…‬
‫‫מה יש, חייל?‬
‫‫הם כאן. ‬
‫‫סגנון הלחימה שבו הוא נקט‬
‫‫הוא אחת משיטות הלוחמה העתיקות בעולם. ‬
‫‫כשאין לך מספיק חיילים, ‬ ‫‫אתה צריך לבחור את העמדה הכי טובה שלך, ‬
‫‫למשוך אליה את האויב, ‬ ‫‫ולנסות לגרום לכמה שיותר אבדות. ‬
‫‫חיל הפרשים הוולאכי‬ ‫‫היה בדרך כלל חיל פרשים קל, ‬
‫‫והם היו חמושים בקשתות וחיצים, ‬
‫‫והם תקפו ביחידות קטנות‬ ‫‫כנגד היחידות העות'מאניות הגדולות יותר, ‬
‫‫אבל החשוב כאן היה גורם ההפתעה. ‬
‫‫בואו נגיד ש-50 פרשים ולאכים‬ ‫‫תוקפים יחידה עות'מאנית. ‬
‫‫מהרגע הראשון, ‬ ‫‫יכולים להיות לך 50 הרוגים עות'מאנים. ‬
‫‫במהלך 10 או 15 השניות הבאות, ‬
‫‫יכולים להיות לך עוד 50 הרוגים עות'מאנים. ‬
‫‫אולי המתקפה נמשכה דקה, ‬ ‫‫אבל הם הצליחו לגרום לנזק רב. ‬
‫‫חכו. ‬
‫‫זאת מלכודת. ‬
‫‫הם מנסים למשוך אותנו לתוך היער!‬
‫‫אתה הבא בתור, האח מהמט. ‬
‫‫אתה הבא בתור!‬
‫‫חיזרו למבנה, ‬
‫‫וחכו לאות שלי. ‬
‫‫עכשיו אתה מתחבא ביער, ‬
‫‫בדיוק כפי שהתחבאת‬ ‫‫מתחת לחצאית המלך ההונגרי במשך שנים!‬
‫‫אתה כבר לא נלחם נגד נשים וילדים חסרי ישע!‬
‫‫צא החוצה, וסיים את מה שהתחלת!‬
‫‫צא החוצה, פחדן שכמוך!‬
‫‫יש לך עוד פחות אומץ וכבוד‬ ‫‫מלאביך חסר חוט השדרה!‬
‫‫הקשב לי היטב, ולאד דרקולה. ‬
‫‫הסולטן מהמט הכובש בא אליך. ‬
‫‫לא תוכל לברוח!‬
‫‫אני תמיד חושבת על המונגולים‬ ‫‫בתור מכונת הטרור האולטימטיבית, ‬
‫‫שיצרו את פירמידות הגולגולות הללו. ‬
‫‫אבל אני חושבת שמה שוולאד עשה היה די מרשים. ‬
‫‫ולאד היה רב אמן בלוחמה פסיכולוגית. ‬
‫‫הוא יודע מה הוא עושה, ‬
‫‫והוא יודע מה הוא עושה‬ ‫‫כי הוא יודע נגד מי הוא נלחם. ‬
‫‫הוא לא רק מכיר את ההיסטוריה‬
‫‫כפי שסופרה בחצר המלכות שלו בוולאכיה, ‬
‫‫הוא גם מכיר את הגרסה העות'מאנית להיסטוריה. ‬
‫‫הוא יודע לא רק במה הם מתגאים, ‬ ‫‫אלא ממה הם מפחדים, ‬
‫‫וזה משהו שהוא ממש יכול לנצל‬
‫‫בתכנון המהלכים שלו נגד מהמט. ‬
‫‫ולאד נלחם כמו פחדן. ‬
‫‫נמאס לי מהמשחקים שלו. ‬
‫‫תן לי לקחת יחידה של יניצ'רים ולצוד אותו. ‬
‫‫אתה תשחק כך לידיו. ‬
‫‫היה סמוך ובטוח‬
‫‫שננקום את נקמת המעונים, ונעשה זאת ללא רחם. ‬
‫‫אבל כדי להביס את ולאד, עלינו לחשוב כמוהו. ‬
‫‫הביטו במכונת המלחמה האדירה‬ ‫‫שחונה מחוץ למפתננו. ‬
‫‫הוא לא יכול לנו בשדה הקרב. ‬
‫‫אז הוא אורב בצללים, זומם…‬
‫‫מוכן לעשות הכול כדי להשיג ניצחון. ‬
‫‫כך לימדו אותו. ‬
‫‫אבל כך גם לימדו אותי. ‬
‫‫- הארמון הקיסרי העות'מאני‬ ‫‫14 שנים קודם לכן -‬
‫‫האח מהמט, אם תחליט להיכנע עכשיו, ‬
‫‫אולי אקל עליך. ‬
‫‫תתמקד, נסיכי. ‬
‫‫מילים אינן תחליף לפלדה קרה. ‬
‫‫רק סבלנות היא כזו. ‬
‫‫השתמש בזעם שלו נגדו, נסיכי. ‬
‫‫סבלנות, נסיך. הוא יגלה את חולשתו. ‬
‫‫יפה מאוד, נסיכי. ‬
‫‫יפה מאוד. ‬
‫‫עוד פעם אחת, חמזה ביי!‬
‫‫עליי לנקום את הפסדי!‬
‫‫לא, הנסיך ולאד. ‬
‫‫במלחמה, אימפולסיביות כזו‬ ‫‫תגרום לך ולאנשיך להיהרג. ‬
‫‫אתה צריך לשפר את הריכוז והמשמעת שלך. ‬
‫‫כעת, ותר על הקרב, הנסיך ולאד. ‬
‫‫עיצרו!‬
‫‫- הארמון הקיסרי העות'מאני‬ ‫‫ההווה -‬
‫‫ארבע עשרה שנים לאחר מכן, ‬
‫‫כשמהמט רודף אחר ולאד דרקולה ברחבי ולאכיה, ‬
‫‫סכנות חדשות מתגלות בבית, בארמון הקיסרי. ‬
‫‫ובמחנה העות'מאני עצמו. ‬
‫‫אתה מת לבד…‬
‫‫מי שם?‬
‫‫הראה את עצמך, ואשסף את גרונך מאוזן לאוזן. ‬
‫‫באיזיט. ‬
‫‫היה מישהו בחדר שלי!‬
‫‫באיזיט!‬
‫‫באיזיט. ‬
‫‫איפה אתה?‬
‫‫אמא!‬
‫‫התחבאתי עד שהם הלכו. ‬
‫‫מי הם היו, אמא?‬
‫‫אני לא יודעת. ‬
‫‫עזרו לי. ‬
‫‫עזרו לי!‬
‫‫בבקשה עזרו לי. ‬
‫‫מי שם? הצהר על כוונתך. ‬
‫‫אח, אתה פצוע?‬
‫‫בבקשה. עזרו לי. ‬
‫‫עזרו לי. ‬
‫‫אזעקה!‬
‫‫אל תתקרבו!‬ ‫‫-אזעקה!‬
‫‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬