EN NETFLIX-SERIE
Mehmed!
DEN 16. JUNI 1462
Rejser du i morgen?
SLOTTET I POENARI - TRE UGER TIDLIGERE
Ved daggry.
Da er osmannerne allerede på vej nordpå.
Hvordan ender det hele?
Det ved jeg ikke.
Men det er den eneste måde.
Så du husker mig.
Og at familien er værd at kæmpe for,
hvad det end koster.
Min fyrste?
Mændene er klar til at tage til Târgovişte.
Planerne er ændret.
OSMANNERNES LEJR 13 KILOMETER UDEN FOR TÂRGOVIŞTE
Sultan.
Jeg skyndte mig tilbage.
Hvor er prinsesse Anastasia?
Hvor er hun?
Hun er død.
Er hun død?
Du skulle bringe hende uskadt tilbage!
Hun kastede sig ud fra slottet
og ned i floden Argeş.
Radu…
Sværg, at du ikke lod hende flygte
af misforstået sentimentalitet over for din bror.
Har jeg givet dig grund til at tvivle på min loyalitet?
Mens osmannerne og valakkerne var på vej
mod det afgørende slag uden for Târgovişte,
strammede nettet sig om Vlads spion i det kejserlige harem.
VALAKIET DEN 17. JUNI
Efter to ugers jagt på Vlad Dracula gennem Valakiet
slog Mehmed Erobreren og hans udmattede osmanniske hær lejr
i udkanten af Târgovişte.
Deres angreb på hovedstaden var nært forestående.
Men manden, osmannerne kendte som Spidderen,
havde forvandlet landskabet omkring byen til et rædselskabinet.
De blev angrebet om natten,
vagter forsvandt fra den osmanniske lejr
og ført ud og dræbt af valakiske soldater,
og en udmattende march fulgte efter en nat fuld af rædsler.
Men alligevel begyndte Mehmed at nærme sig sit bytte.
Det lykkedes Mehmed
at opretholde den solide kerne af janitsharer som en del af hæren,
og så sendte han de almindelige tropper til at håndtere lynangrebene,
mens han bevægede sig langsomt fremad som en damptromle mod Valakiets hovedstad.
VALAKIET
Kun 13 kilometer uden for Târgovişte
var stemningen nervøs i den osmanniske lejr.
Vlads elskede hovedstad var næsten inden for Mehmeds kanoners rækkevidde.
I morgen angriber vi Târgovişte med et jordskælvs kraft
og afslutter det her.
Jeg har fået nok af denne barnlige gemmeleg.
Han burde komme frem og kæmpe med ære.
Undervurder ham ikke.
De viser ham for stor respekt, sultan.
Han kan ikke slå Dem.
Er der nyt om ungarerne?
Vores mand så et lille hold spejdere
nord for os og jagtede dem, men … de slap væk.
De udveksler nok oplysninger med valakkerne nu,
eller måske er de fortroppen i en større styrke.
Skal vi sende flere kavalerister ud?
Nej. Hold mændene i nærheden.
Jeg ved ikke, om kong Matthias har en strategi, eller om han er fej,
men Vlad har ikke spillet sit sidste kort.
Vores sejr afhænger af fart og list.
Jeg leder den første gruppe forklædt som osmanner.
Når vi er i position, angriber vi.
Når osmannerne hører vores hornsignal,
er det for sent.
Døden vil have indhentet dem.
Vlad Dracula havde et terningekast tilbage,
og han valgte at angribe om natten.
Dimitrie, du angriber med 5.000 mænd fra vest.
Samtidig, Gales,
tager du 5.000 mænd og angriber dem fra nordøst.
Ingen tøven.
Javel, fyrste.
Han ville ikke bare tage flere fanger eller dræbe soldater i udkanten af lejren.
Målet var større.
Ingen tyrkere må overleve.
Mens osmannerne er under angreb fra begge sider…
…lister jeg ind i sultanens telt
og skærer hovedet af slangen.
Hans mål var at dræbe sultanen.
Han ville finde og dræbe Mehmed og således afslutte krigen.
Måske gøre en ende på osmannerne som stormagt
og kaste dem ud i en ny borgerkrig og strid.
Det var ikke en vanvittig taktik. Det var et opnåeligt mål.
Vlad Spidderens strategi for angrebet om natten
kom ikke til ham ud af den blå luft.
Vlad brugte den samme strategi,
som Alexander den Store brugte i sine kampe mod perserne og Darius.
Da Alexander 3. den Store, også kaldt Alexander Megas eller Alexander Magnus,
angreb Darius,
var fokuspunktet for slaget ved Gaugamela mordet på Darius.
Han vidste, at når han dræbte Darius,
ville den persiske hær falde fra hinanden.
Med dette angreb om natten
forsøgte han at dræbe sultanen.
Den hævn, Vlad Dracula havde ventet på i ti lange år, var nær.
DET OSMANNISKE KEJSERPALADS, 1452 8 MÅNEDER FØR EROBRINGEN AF KONSTANTINOPEL
Deres daggert, fyrste.
Og den anden.
Sultanen og jeg er gamle venner.
Som du ved.
Så tæt på og alligevel så langt væk.
Du må være den store pasha Zaganos.
Mehmeds sande højre hånd.
Han lytter mere til dine råd end til pasha Halils.
Storvesiren og jeg rådede ham til ikke at tale med Dem i dag,
men sultanen har svaghed for velgørenhed.
En af os er en kongesøn.
Den anden er en svinebonde klædt ud som aristokrat.
Glem ikke at sleske.
Det hjalp ikke Deres forræderiske far,
men De har vist øvet Dem.
Bror Vlad.
Du har allerede mødt pasha Zaganos.
-Verdener kolliderer. -Bror Mehmed.
Sultan.
Lillebror.
Det er godt at se dig.
Jeg kondolerer.
Din fars visdom vil blive savnet.
Og hans tålmodighed med dem, der skuffede ham.
Mehmed.
Sultan.
Jeg behøver nogle hundrede soldater for at genvinde tronen,
så du igen har en tro allieret i Valakiet.
Det er ikke tid til små skærmydsler, fyrst Vlad.
Krigen mod romerne er nær, og jeg vil erobre Konstantinopel.
-Mehmed. -Du taler med sultanen. Kend din plads.
Da jeg forlod paladset, svor du at hjælpe mig, hvis jeg fik brug for det.
-Det har jeg nu! -Vis sultanen respekt!
Jeg er ikke en fange her, og du er ikke min vogter.
Men dette er mit hof,
og du beder om min hjælp.
-Vi hjælper dig, når… -"Vi"?
Forlad os!
Alle sammen!
Bror.
Vis mig lidt tålmodighed
og loyalitet, Vlad.
Kæmp med mig mod romerne, der er blevet fede og grådige bag deres mure.
Jeg lover, at når jeg har Konstantinopel, får du de mænd og våben, du behøver.
Jeg vil ikke være din lejesoldat.
Min førstefødselsret er, hvad jeg har.
Jeg risikerer at miste tronen for evigt.
Jeg beder dig som din bror…
Jeg har gavmildt tilbudt dig at vende hjem til familien her i Edirne.
Du får ikke tilbuddet igen.
Mange er gået døden i møde
ved Konstantinopels mure.
Sultan.
Held og lykke med dine bestræbelser.
I UDKANTEN AF TÂRGOVIŞTE - I DAG
I udkanten af Târgovişte
var forberedelserne til osmannernes belejring af hovedstaden i fuld gang.
-Vi har vist fundet en af Vlads spioner. -Jeg vil have ham i live.
Og der lød flere og flere rygter om spioner og snigmordere i sultanens lejr.
Det er ikke kun muligt, at Vlad havde spioner.
Det er næsten sikkert.
Det var sket før.
I 1389 blev Murad 1. , der lige havde besejret en korstogshær,
dræbt i sin lejr af en fjendtlig hær.
De mistænker ingenting.
DET KEJSERLIGE HAREM
Middag til sultana Gulbahar.
Mara Hatun.
Jeg er her med sultanaens middag.
Hendes livret, podliczschan.
Hvor betænksomt, min kære.
Hun spiser desværre ikke i aften.
Er der noget galt?
Nogen brød tilsyneladende ind i staklens soveværelse forleden nat
og gjorde hende frygtelig forskrækket.
Hun har ikke haft megen appetit siden.
Det er frygteligt.
Forhåbentlig vender appetitten tilbage i morgen.
Sid ned, min kære.
Jeg insisterer.
Hvis der er én, er der sandsynligvis flere.
Lad os se, hvad han ved.
Han var forklædt som en af vores soldater, og han forsøgte at ødelægge en kanon.
Han stak også en af vores mænd.
Han har været tavs.
Lidt beskidt arbejde for fyrst Vlad?
Eller måske vil du bare se nærmere på vores store, smukke våben,
før de forvandler Târgovişte til en ruin.
Sultan, lad os halshugge ham.
Er der flere spioner i lejren?
Hvor er Vlad Dracula?
Du forstår ikke et eneste ord…
Eller gør du?
-Radu. -Sultan.
Sig til ham, at hvis han afslører Vlads skjulested og de andre spioner,
giver jeg ham mere sølv, end han har set i sit liv.
Det er en skam, at festmåltidet skal gå til spilde.
Værsgo og spis.
Jeg er ikke sulten, prinsesse.
Jeg må gøre mine pligter.
Hvor er du fra?
-Elena. -Elena?
Bulgarien.
Lidt længere mod nord måske.
Valakiet?
Prinsesse, jeg er nødt til at gå.
Hvor er fyrst Vlad?
Hvis du siger det, giver sultanen dig mere sølv, end du nogensinde har set.
Rend mig, din forræder!
Sig det nu, ellers kan jeg ikke hjælpe dig.
Spørg ham igen.
Men sig denne gang, at hvis han ikke fortæller mig, hvad jeg vil vide,
lader jeg ham save i to dele og fodrer ravnene med hans indvolde.
Betaler han dig?
Eller holder han en, du elsker, fanget?
Hvor er fyrst Vlad?
Hvis du ikke fortæller os det,
lader sultanen dig save i to dele og fodrer ravnene med dine indvolde.
Det er spild af tid.
-Før ham væk. -Vent!
Du er fattig og en kvinde.
I denne verden overlader det dig til sjakalernes nåde.
Du havde tydeligvis ikke noget valg.
Tak, prinsesse Mara.
Jeg prøver én gang til.
Jeg er fyrst Vlads bror.
Jeg vil hjælpe ham.
Men jeg er nødt til at sende bud til ham.
Kan du hjælpe mig?
Læg beskeden under vandtruget bagest i stalden.
Der har vi en mand, der vil overbringe den til fyrst Vlad.
Godt.
Spyt mig i ansigtet nu,
og kald mig en forbandet forræder.
Forbandede forræder!
Han sagde, du skulle stoppe sølvet op i røven.
Desuagtet valgte du den forkerte side.
Men prinsesse, jeg…
Valakkernes loyalitet er beundringsværdig.
Men jeg giver dig et sidste valg.
Hvordan du vil dø.
Henret ham.
Bror! Bror, vent!
Der er intet at sige.
Bliv her hos os, jeg beder dig!
Hvad skal jeg her?
Sleske for sultanen?
Bror, vi er din familie!
Du er min familie, ikke Mehmed.
Vlad.
Hvad?
Vi tre skal være sammen igen.
Som da vi var drenge.
Lillebror.
Den tid er for længst forbi.
Verden har forandret sig.
Men…
Mehmed har lovet at hjælpe dig, når han erobrer Konstantinopel.
Åbn øjnene, Radu.
Vær på vagt for sultanens løfter i bytte for din loyalitet.
Jeg har modtaget nyt.
Efter aftenbønnen er sultanen i sit telt.
Alene og ubevogtet.
Vi skal være hurtige.
Kender spionen til Deres angreb?
Han ved nok.
Og fyrste…
Området vil vrimle med janitsharer.
De vil blive distraheret.
Og jeg når ind til Mehmed.
Mens solen gik ned over Karpaterne,
gjorde Vlads mænd sig klar
til et stort overraskelsesangreb på den osmanniske lejr.
De cirka 10.000 mænd, der var tilbage, var også de mest øvede i kamp.
Man fremsatte en vanvittig idé i den rumænske historiografi,
som nogle af de ældre, nationalistiske historikere stadig elsker.
Idéen var, at de rumænske vojvoder tog deres bønder med i kampen,
hvilket selvfølgelig er noget sludder.
Selvom man bevæbnede bønderne, ville de ikke kunne kæmpe i et slag.
For hvis én janitshar stod foran ti rumænske bønder
bevæbnet med det våben, det måtte være, ville de være dræbt inden fem minutter.
Kun nogle få kilometer væk var alt stille i den osmanniske lejr.
Efter solnedgang
gik størstedelen af hæren til ro efter ordre fra sultanen.
På dette tidspunkt var den osmanniske hær ret nervøs.
Soldaterne var vant til konstant at blive udsat for bagholdsangreb,
og det skaber panik.
Mehmed forsøgte at opretholde disciplinen i lejren ved at sørge for,
at soldaterne gik til ro i deres telte efter solnedgang og ikke kom ud.
Der blev anbragt vagtposter.
Men derudover begrænsede man mændenes færden i lejren til et minimum.
Sultan, soldaterne er i deres telte.
Bortset fra vagtposterne.
Pasha Mahmud.
Ja, sultan?
Et af dine digte, før du går.
For at minde os om, at der stadig er skønhed tilbage i denne korrupte verden.
Jeg…
Det vil være mig en ære.
Jeg gik itu på grund af rosen
Hvad gør jeg med en rosenhave?
Uden dig, oh, min elskede
Hvad gør jeg da med livet og verden?
Hvis andre i de to verdener ser dit ansigt
Og mine øjne i samme nu fyldes med blod
Hvad gør jeg da?
I mindet om dine læber, min elskede
Tager jeg en slurk, men…
Hvad gør jeg med blodrød vin
Når mit hjerte bløder?
Hvad er en tulipan i ørkenen?
En duftende rose i den kokette have?
Hvis dit lysende ansigt ikke er der
Hvad gør jeg da med månen på himlen?
Jeg vil ofre mit liv for at jage hjertet
Og synge som nattergalen
I mindet om dig
Godnat, pasha Mahmud.
Vlad, savner du Valakiet?
Vi er en familie nu.
Dit had gør dig blind, Vlad.
Det er jo vanvid. Hvorfor gør du det?
Far, hvordan kan du gøre det?
Du ødelagde min familie.
Nej, jeg beskyttede dig!
Én gang til, Hamza Bey! Jeg må hævne mig!
Jeg er din ven for evigt.
Løgner!
Bror Vlad.
Bror Mehmed.
Mehmed, glem den dreng, der dukkede op hos os for mange år siden.
Det er slut!
Han findes ikke længere.
Vis mig lidt tålmodighed
og loyalitet.
Jeg beder dig som din bror…
Jeg har gavmildt tilbudt dig at vende hjem til familien her i Edirne.
Se på mig, Mehmed.
Valakiet bliver din grav.
Du ligner mere en osmanner end sultanen.
Under disse osmanniske klude
banker en valakisk krigsherres hjerte.
Jeg kunne tale om Gud…
…men I har allerede Gud i jeres sjæl.
Jeg kunne tale om ære…
…men I har allerede æret Valakiet, da I kom for at kæmpe ved min side.
Fra Argeş, Giurgiu, Brăila,
Slănic, Bukarest og Târgovişte.
Nu…
…står vi foran stor sejr.
Den største verden nogensinde har set.
Dem, der ikke er klar til at dø…
…bør gå nu.
For i aften
lader vi Guds vrede regne
ned over manden,
der vover at kalde sig den nye Cæsar!
-Victorie! -Victorie!
Victorie!
Sultan, har De brug for andet i aften?
Nej. Det er alt.
Tilgiv mig, Gud…
…for det, jeg må gøre.
I det fjerne uden for osmannernes lejr
oplyste tusindvis af fakler mørket.
Døden var på vej.
Angrebet var faktisk velplanlagt.
Vlad klædte igen sine mænd som osmanner.
De brugte hopper i stedet for hingste,
fordi hopperne ikke ville vrinske, når de nærmede sig osmannernes lejr.
-Dimitrie? -Ja, min fyrste.
Vi ses ved sultanens telt.
Alt var stille i den osmanniske lejr…
…indtil den valakiske hær eksploderede ud af mørket.
Alarm!
Det var et intelligent angreb beordret af Vlad Spidderen,
som udstyrede sine soldater med tyrkiske uniformer,
og den nat angreb de den osmanniske lejr under lyden af hornsignaler.
De satte ild til alt det, de kunne nå med faklerne,
og valakkerne skiftede derefter hurtigt til bue og pil,
mens de stormede frem og tilbage i lejren.
De forbløffede osmanner styrtede ud af teltene
og ind i det helvede, der brød ud omkring dem.
De kunne ikke se forskel på de forklædte valakker og deres egne mænd.
Da de kom ud,
så de … tyrkere dræbe tyrkere,
så alle begyndte at dræbe hinanden.
Midt i kaosset
gled en ensom figur gennem lejren.
Lad dem ikke samle sig!
Hvor fanden er Gales?
Fortsæt angrebet!
Kom! Vi er under angreb!
Jeg kommer.
Du der! Stop!
Hej, bror.
Tekster af: Vibeke Petersen