EN NETFLIX-SERIE
16. JUNI 1462
Drar du i morgen?
POENARI SLOTT TRE UKER TIDLIGERE
Ved daggry…
…er osmannerne alt på vei nordover.
Hvordan vil dette ende?
Jeg vet ikke.
Men det finnes ingen annen måte.
For å minne deg om meg.
Og at familie er verdt å kjempe for, uansett pris.
Min prins?
Mennene er klare til å gå mot Târgovişte.
Planene har endret seg.
OSMANNERNES LEIR
13 KILOMETER UTENFOR TÂRGOVIŞTE
Sultan, jeg kom tilbake så fort jeg kunne.
Hvor er prinsesse Anastasia?
Hvor er hun?
Hun er død.
Hun er død?
Ordrene mine var å bringe henne tilbake uskadd!
Hun kastet seg fra slottet ut i elven Argeş.
Radu…
…sverg på at du ikke lot henne rømme
ut fra en misforstått sentimentalitet for broren din.
Har jeg gitt deg grunn til å tvile på min lojalitet?
Mens osmannerne og valakerne strømmet
mot det avgjørende slaget utenfor Târgovişte,
snøret nettet seg for Vlads spion i det kongelige haremet.
VALAKIA 17. JUNI
Samtidig, etter to uker med å ha jaget Vlad Dracula over hele Valakia,
slo Erobreren Mehmet og hans utslitte osmanske hær
leir i utkanten av Târgovişte.
Deres angrep på hovedstaden var nært forestående.
Men mannen osmannerne kjente som "Spidderen"
hadde gjort det omkringliggende landskapet om til et grusomhetskammer.
Raid i løpet av natten,
vakter som forsvant fra den osmanske leiren,
som ble tatt med ut og drept av angripere fra Valakia,
en utmattende dagsmarsj etterfulgt av en natt full av skrekk,
men likevel begynte Mehmet å nærme seg byttet sitt.
Det Mehmet lyktes med
var å opprettholde den solide kjernen av janitsjarer som en del av hæren,
for så å sende ut
de vanlige troppene for å takle lynangrepene,
mens de sakte gikk fremover, som en dampveivals,
mot Valakias hovedstad.
TÂRGOVIŞTE VALAKIA
Bare 13 kilometer utenfor Târgovişte,
var det en nervøs stemning i osmannernes leir.
Vlads elskede hovedstad var nesten innen skuddvidde for Mehmets kanoner.
I morgen treffer vi Târgovişte med kraften til et jordskjelv
og fullfører dette.
Jeg har fått nok av dette barnslige gjemselet.
Han burde vise seg og kjempe med ære.
Ikke undervurder ham.
Du gir ham for mye respekt, sultan.
Han er ingen match for deg.
Noe nytt om ungarerne?
Vår mann så en liten rekognoseringsenhet
nord for oss og jaget dem, men
de kom seg unna.
De deler nok etterretning med valakerne nå.
Eller de kan være fortroppen til en større styrke.
Skal vi sende flere akinjier etter dem?
Nei. Hold mennene i nærheten.
Jeg vet ikke om kong Mattias er strategisk eller feig,
men Vlad har ikke spilt sitt siste kort.
Seieren avhenger av at vi er raske og stille.
Jeg leder den første enheten forkledd som osmanske soldater.
Når vi er i posisjon, signaliserer jeg angrepet.
Innen osmannerne hører hornene våre,
vil det være for sent.
Døden kommer over dem.
Vlad Dracula hadde én siste sjanse til et krumspring,
og han velger et nattangrep.
Dimitrie og 5000 menn angriper på vestsiden.
Samtidig, Gales, tar du 5000 menn til
og angriper fra nordøst.
-Det kan ikke bli noen forsinkelse. -Ja, prins.
Men han ville ikke bare ta flere fanger eller drepe i leirens ytterkanter.
Han hadde et mye større mål.
Ingen tyrkere skal overleve.
Når osmannene er under angrep fra begge sider…
…sniker jeg meg inn i sultanens telt og kutter hodet av slangen.
Han ville drepe sultanen.
Finne og drepe Mehmet, og dermed avslutte krigen,
og muligvis også osmannerne som et mektig rike,
og kaste dem inn i ny borgerkrig og strid.
Det var ikke et sprøtt trekk. Det var et oppnåelig mål.
Spidderen Vlads strategi for nattangrepet
kom ikke ut av ingenting.
MIDDELALDERHISTORIER
Vlad brukte Aleksander den stores strategi
fra kampene hans mot perserne og Darius.
Da Aleksander den store angrep Darius,
lå fokuset i slaget ved Gaugamela på å drepe Darius.
Han visste at straks han drepte Darius,
ville den persiske hæren falle fra hverandre.
Med dette nattangrepet,
prøvde han å drepe sultanen den natten.
Hevnen Vlad Dracula hadde søkt i ti lange år nærmet seg.
DET OSMANSKE SLOTTET, 1452
ÅTTE MÅNEDER FØR EROBRINGEN AV KONSTANTINOPEL
Dolken din, prins.
Og den andre.
Sultanen og jeg er gamle venner, vet du.
Så nær, men likevel så veldig fjern.
Du må være den store pasja Zaganos,
Mehmets ekte høyre hånd.
Han verdsetter ditt råd høyere enn pasja Halils.
Storvesiren og jeg frarådet ham å møte deg i dag,
men sultanen har svakhet for veldedighetssaker.
Én av oss er en prins.
Den andre er en grisebonde som leker aristokrat.
Ikke glem å krype.
Det virket ikke for din forræderske far, men du har visst litt øvelse.
Bror Vlad, jeg ser du har møtt pasja Zaganos.
-Verdener som krasjer. -Bror Mehmet.
Sultan.
-Lillebror. -Det er godt å se deg.
Kondolerer for tapet ditt.
Din fars visdom vil bli savnet.
Og hans tålmodighet for de som skuffet ham.
Mehmet.
Sultan, jeg har kommet for å be om noen hundre soldater
for å hjelpe meg å ta tilbake tronen, så du igjen får en alliert i Valakia.
Dette er ikke tiden for små slag, prins Vlad.
Krigen mot romerne er i emning, og jeg har tenkt å ta Konstantinopel.
-Mehmet. -Dette er sultanen. Kjenn din plass.
Da jeg forlot palasset,
lovet du å hjelpe meg om jeg trengte det.
-Jeg trenger det! -Respekter sultanen!
Jeg er ikke fange her nå, og du er ikke min vokter.
Men du er i slottet mitt og ber om hjelp.
-Vi hjelper etter… -"Vi"?
Gå ut!
Alle sammen!
Bror.
Bror, bare vis meg litt tålmodighet og lojalitet, Vlad.
Kom og kjemp med meg mot romerne, som har blitt feite og grådige bak murene.
Jeg lover.
Når jeg har Konstantinopel, får du mennene og våpnene du trenger.
Jeg er ikke interessert i å være din leiesoldat.
Min fødselsrett er alt jeg har.
Jeg må ta tronen nå eller miste den for alltid.
Mehmet, jeg ber deg som en bror…
Jeg har vært sjenerøs nok til å tilby deg å bo med familien din her i Edirne.
Jeg tilbyr det ikke igjen.
Mange har møtt sin ende ved murene til Konstantinopel.
Sultan…
…jeg ønsker deg lykke til med dine mål.
UTKANTEN AV TÂRGOVIŞTE NÅTID
Utenfor Târgovişte ble forberedelsene til den osmanske beleiringen
av hovedstaden stadig mer intense.
-Vi tror vi har en av Vlads spioner. -Før ham til meg i live.
Det ble også ryktene om spioner og snikmordere i sultanens leir.
Det er ikke bare mulig at Vlad hadde spioner blant osmannerne.
Det er nesten sikkert. Det var presedens for det.
I 1389 ble sultan Murad I,
som nettopp hadde beseiret en korsfarerhær,
drept i leiren sin av en fiendtlig hær.
De mistenker ingenting.
DET KONGELIGE HAREMET
Middag til sultana Gulbahar.
Mara Hatun, jeg har med sultana Gulbahars middag.
Favoritten, podliczschan.
Så omtenksom du er, kjære deg.
Dessverre skal hun ikke spise i kveld.
Er det noe galt?
Stakkars, det var noen som brøt seg inn i soverommet hennes for noen netter siden
og skremte henne veldig.
Hun har ikke hatt særlig appetitt siden.
Det er forferdelig.
Forhåpentligvis har hun matlyst i morgen.
Sett deg ned, er du snill, kjære.
Jeg insisterer.
Er det én, er det nok flere blant oss.
Vi får se hva han vet.
Vi tok ham forkledd som en av våre
mens han prøvde å ødelegge en kanon.
Og han knivstakk en av våre menn.
Har ikke sagt et ord.
Litt drittarbeid for prins Vlad, hva?
Eller kanskje
du bare vil se nærmere på de store, vakre våpnene våre
før de legger Târgovişte i ruiner.
Sultan, la oss halshugge ham.
Er det noen andre spioner i leiren?
Hvor er Vlad Dracula?
Du forstår ikke et ord jeg sier…
…eller gjør du det?
-Radu. -Sultan.
Si til valakeren at om han sier hvor Vlad gjemmer seg
og angir andre spioner,
gir jeg ham mer sølv enn han har sett i hele sin levetid.
Det er synd å la dette festmåltidet gå til spille.
Vær så god, spis.
Jeg er ikke sulten, prinsesse.
Jeg må gjøre pliktene mine.
Hvor er du fra…
-Elena. -…Elena?
Bulgaria.
Litt lenger nord, kanskje.
Valakia?
Prinsesse, jeg må virkelig gå.
Hvor er prins Vlad?
Om du sier det,
vil sultanen gi deg mer sølv enn du noen gang har sett.
Faen ta deg, forræder!
Si det nå, ellers kan jeg ikke hjelpe deg.
Spør ham igjen, men denne gangen,
si at om han ikke forteller meg det jeg vil vite,
får jeg ham sagd i to, og jeg gir innvollene hans til ravnene.
Betaler han deg?
Eller holder han noen du er glad i?
Hvor er prins Vlad?
Hvis du ikke sier det,
vil sultanen få deg sagd i to, og han gir innvollene dine til ravnene.
Dette er bortkastet tid.
-Før ham bort. -Vent!
Du er fattig og kvinne.
I denne verdenen lever du på sjakalenes nåde.
Det er tydelig at du ikke hadde et valg, vennen.
Takk, prinsesse Mara.
Jeg prøver en gang til.
Jeg er prins Vlad sin bror.
Jeg vil hjelpe ham…
…men jeg må få gitt ham en beskjed.
Kan du hjelpe meg?
Legg beskjeden under vanntrauet i enden av stallen.
Vi har noen der som får det til prins Vlad.
Bra.
Spytt meg i ansiktet
og kall meg en jævla forræder.
Jævla forræder!
Han sa du skulle dytte sølvet opp i ræva di.
Likevel, du valgte feil side.
Men prinsesse, jeg bare…
Valakerens lojalitet er beundringsverdig.
Men jeg skal gi deg ett siste valg.
Hvordan du dør.
Henrett ham.
Bror! Bror, vent!
Det er ingenting å si.
Bli hos oss, vær så snill!
For å gjøre hva?
Krype for å få sultanens godkjennelse?
Bror, vi er familien din.
Du er familien min, ikke Mehmet.
Vlad.
Hva?
Jeg vil at vi tre skal være sammen igjen,
som da vi var gutter.
Lillebror, den tiden er forbi for lenge siden. Verden har forandret seg.
Men…
Men
Mehmet har lovet å hjelpe deg når han tar Konstantinopel.
Åpne øynene, Radu.
Vær på vakt mot hva sultanen lover i bytte mot din lojalitet.
Jeg har fått beskjed.
Etter kveldsbønnene vil sultanen være i teltet sitt.
Alene og ubevoktet.
Vi må være raske.
Vet spionen din om angrepet ditt?
Han vet nok.
Og prins…
…området vil vrimle av janitsjarer.
De blir distrahert.
Og jeg kommer meg til Mehmet.
Idet sola gikk ned over Karpatene, var Vlads menn klare
for et massivt overraskelsesangrep på den osmanske leiren.
De rundt 10 000 mennene som gjensto var også de mest stridsdyktige.
Det var en vill idé i den rumenske historiografien
som fortsatt holdes høyt i akt av eldre, nasjonalistiske historikere,
om at de rumenske voivodene brakte bøndene sine inn i krigen,
noe som selvsagt bare er tull.
Selv om du bevæpnet bønder, kunne de ikke slåss i nærkamper,
for om én janitsjar sto foran ti rumenske bønder
bevæpnet med hva som helst, ville ikke de ti ha vart i fem minutter.
Bare noen kilometer unna var alt stille i den osmanske leiren.
Etter solnedgang
beordret sultanen det meste av hæren sin inn i teltene sine for natten.
På dette tidspunktet var den osmanske hæren ganske nervøs.
De var vant til å bli overfalt hele tiden,
og det skapte panikk.
Mehmet prøvde å opprettholde disiplinen i leiren
ved å sørge for at etter solnedgang
skulle soldatene være i teltene og ikke komme ut.
Noen enheter holdt vakt.
Men ellers var bevegelse i leiren om natten begrenset til et minimum.
Sultan, soldatene er i teltene sine, unntatt de som står på vakt, som du ba om.
Pasja Mahmud.
Ja, sultan?
Ett av diktene dine før du går…
…for å minne oss på om at det enda er skjønnhet i denne ødelagte verdenen.
Jeg…
Jeg er beæret, sultan.
Jeg ble knust på grunn av rosen.
Hva skal jeg med en rosehage?
Uten deg,
min elskede.
Hva skal jeg med livet og verden?
Om noen andre i de to verdener ser på ansiktet ditt.
Og om mine øyne i det øyeblikket fylles med blod.
Hva skal jeg gjøre?
Til minne om dine lepper, elskede,
tar jeg nå og da en slurk, men…
…hva skal jeg med høyrød vin mens det er blod i mitt hjerte?
Hva er en tulipan i ørkenen?
Duftende rose i en kokett hage?
Om ditt skinnende ansikt ikke var der,
hva skal jeg med månen på himmelen?
Jeg skal ofre livet mitt for å jakte på hjertet.
Og synge som nattergalen til minne om deg.
God natt, pasja Mahmud.
Vlad, den er fra Valakia.
Vi er familien deres nå.
Hatet ditt blender deg, Vlad.
Dette er galskap. Hvorfor gjør du dette?
Far, hvordan kan du gjøre dette?
Du ødela familien min.
Nei, jeg beskyttet deg!
Igjen. Hamza Bey. Jeg må hevne meg.
Vi er alltid venner.
Løgner!
Bror Vlad.
Bror Mehmet.
Mehmet, glem gutten som sto på dørstokken vår for mange år siden.
Aldri mer!
Han eksisterer ikke lenger.
Bare vis meg litt tålmodighet og lojalitet.
Mehmet, jeg spør som en bror.
Jeg har vært sjenerøs nok til å tilby deg å bo med familien din her i Edirne.
Møt meg, Mehmet.
Valakia blir din grav.
Du ser mer ut som en osmanner enn sultanen selv.
Under disse osmanske fillene
slår hjertet til en valakisk krigsherre.
Jeg kunne snakket om Gud,
men dere har alt Gud i sjelene deres.
Jeg kunne snakket om ære…
…men dere hedret Valakia da dere besvarte min oppfordring til kamp.
Fra Argeş, Giurgiu, Brăila,
Slanic, Bucureşti og Târgovişte.
Nå…
…står vi på terskelen til en stor seier.
Den største verden noensinne har sett.
De som ikke er forberedt på å dø…
…dra nå.
For i kveld leverer vi Guds vrede
til mannen som våger å kalle seg selv den nye keiseren!
Seier!
Sultan, trenger du noe mer i kveld?
Nei. Det var alt.
Gud, tilgi meg…
…for det jeg må gjøre.
I det fjerne utenfor den osmanske leiren,
brøt tusenvis av fakler gjennom mørket.
Døden var på vei.
Aksjonen var godt planlagt.
Vi ser hvordan Vlad igjen kledde mennene sine i osmansk utstyr.
De red på hopper, ikke hingster,
for de ville ikke vrinske når de nærmet seg osmannernes leir.
-Dimitrie? -Ja, min prins.
Vi ses i sultanens telt.
Alt var stille i den osmanske leiren…
…til den valakiske hæren eksploderte ut av mørket.
Alarm!
Det var et strålende militærangrep i regi av Spidderen Vlad,
som utstyrte soldatene med tyrkiske uniformer,
og som, mens hornene gjallet, angrep osmannernes leir den natten.
Faklene satte fyr på alt de nådde,
og så byttet mange av valakerne til buer
og angrep bakover og forover over hele leiren.
De sjokkerte osmanske soldatene løp ut av teltene
og inn i et helvetes kaos som brøt ut rundt dem,
uten å kunne skille de forkledde valakerne fra sine egne menn.
Og de kom ut og så tyrkere drepe tyrkere,
så alle begynte å drepe hverandre.
Midt i kaoset gled en ensom figur gjennom leiren.
Ikke la dem samle seg!
Hvor i helvete er Gales?
Fortsett angrepet!
Kom an! Vi er under angrep!
Jeg kommer.
Hei, du! Stopp!
Hallo, bror.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten