‫"ואז לורד ונון אמר,‬ ‫'קנדיטה, אוהב אותך עד יום מותי.‬
‫הינשאי לי!' אך קנדיטה לא רצתה להיות‬ ‫רכושו של איזה חייזר עשיר,‬
‫ולכן אמרה, 'אני לא אוהבת אותך, לורד ונון,‬
‫אבל אני כן רוצה לשכב איתך'.‬
‫לורד ונון הסכים לשכב עם קנדיטה‬
‫והראה לה את ידי-הפין שלו לראשונה.‬
‫היא נגעלה אבל זה מצא חן בעיניה."‬
‫לשם מה הגלימה, לילי?‬
‫זה מגן הערפילית שלי, כמובן.‬
‫לילי כתבה עוד סיפור.‬
‫שרה, אולי תלכי לדבר עם הבנות האחרות?‬
‫עליי להחרים את זה, לילי,‬ ‫ואני רוצה לדבר עם ההורים שלך.‬
‫לילי חומד…‬
‫מיס טלבוט התקשרה. היא הייתה ממש נסערת.‬
‫היא אמרה שכתבת סיפור.‬
‫משהו על…‬
‫ידיים שנראות כמו…‬
‫פינים?‬
‫כן. היא שאלה אם הכול בסדר בבית,‬ ‫זה היה מביך.‬
‫העניין הוא,‬
‫שילדות טובות לא באמת מדברות על כל…‬
‫ענייני הס-ק-ס האלו.‬
‫זה פשוט לא הולם.‬
‫אני אוהבת לכתוב סיפורים.‬
‫טוב, אז אולי תשמרי אותם לעצמך.‬
‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫אתם צוחקים עליי?‬
‫- המנהלת החדשה לא מצליחה לנקות‬ ‫את בית הספר לסקס -‬
‫- הופ הדון אפשרה לתלמידה‬ ‫לכתוב סיפור סוטה על חייזרים -‬
‫פאק!‬
‫אימא?‬
‫כן?‬
‫איימי כאן. לפגישה.‬
‫לעזאזל. שכחתי לגמרי.‬
‫בסדר, כבר ארד.‬ ‫-בסדר.‬
‫לזה יש שפתיים ארוכות יותר, שזה נפוץ מאוד.‬
‫אלו אסופות פנימה.‬
‫עם שערות, בלי שערות.‬
‫זה מצועצע יותר.‬
‫זה עקום, כמו שלי,‬
‫ולזה, כמו שאת רואה, יש וסת.‬
‫אלך על זה עם שיער הערווה.‬ ‫-בחירה נהדרת!‬
‫תודה.‬ ‫-אני מצטערת, איימי.‬
‫אני קצת לא מאורגנת הבוקר.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫עוגונית פות?‬
‫כן.‬
‫תודה.‬
‫הם בטח רבו.‬
‫תראי את כל הציצים האלו!‬
‫כן, אני מארגנת מחדש‬ ‫את אוסף ירחוני הגברים הווינטג' שלי.‬
‫אלו המועדפים עליי.‬
‫הם מקסימים.‬
‫בכל אופן, מה שלומך היום, איימי?‬
‫טוב,‬
‫רבתי עם החברה הכי טובה שלי, מייב,‬
‫ואני ממש עצובה בגלל זה.‬
‫אבל מתחשק לי גם לתת לה אגרוף בפנים.‬
‫בואי נדבר על זה.‬
‫את שקטה.‬
‫רק עייפה קצת.‬
‫- הודעת אימייל חדשה -‬
‫- מברכים אותך על שהתקבלת -‬
‫- לתוכנית המחוננים והמוכשרים -‬
‫מה זה?‬
‫התקבלתי לתוכנית המחוננים והמוכשרים.‬
‫אני לא מאמינה!‬
‫אני כן.‬
‫ידעתי שתתקבלי.‬
‫- אוטיס: נוכל בבקשה לדבר על מה שקרה? -‬
‫היי, זה מדהים!‬ ‫-תודה.‬
‫תשתדלי ליהנות מזה.‬
‫אם לא, איאלץ לספר בדיחה.‬
‫בבקשה, לא.‬
‫טוק טוק…‬ ‫-לא? בסדר, אני הולכת לביה"ס.‬
‫נתראה אחר כך.‬
‫אימא,‬
‫זה בשבילך.‬
‫החברים שלי יקנאו במתנות האלו.‬
‫אבאו כל כך נדיב.‬
‫אני תמיד מתגאה בחתן שלי.‬
‫רואה החשבון המצליח באנגליה.‬
‫על מה היא מדברת? אבא לא רואה חשבון.‬
‫אביא לך עוד.‬
‫אל תדאגי, אימא. אני אביא לו.‬
‫לא, אני זוכה לשרת את הנכד שלי‬ ‫רק לעתים רחוקות.‬
‫היי.‬ ‫-היי, אחותי!‬
‫ביבי. אמקה.‬
‫הוא יהיה בחתונה.‬ ‫-לא ראיתי אותו כבר שנים.‬
‫העסק שלו ממש מצליח.‬ ‫-מי זה אמקה?‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫-והוא עדיין רווק.‬
‫תפסיקי לרכל, בריל!‬
‫מי זה אמקה?‬ ‫-אף אחד.‬
‫הייתם מאורסים!‬ ‫-בסדר, בנות.‬
‫הגיע הזמן להתחיל להתכונן לחתונה!‬
‫לכי!‬
‫סבתא!‬ ‫-כן.‬
‫ואז היא אמרה שאני לא הוגנת כלפי סטיב‬ ‫כי אני מרצה ולא נעים לי להיפרד ממנו.‬
‫ואיך זה גרם לך להרגיש?‬
‫כמו דבילית.‬
‫כי סביר להניח שהיא צודקת.‬
‫היא לא הייתה חייבת לדבר ברשעות.‬
‫למה את חושבת שהיא צודקת?‬
‫כי זה נכון.‬
‫אני שונאת מריבות.‬ ‫אני שונאת לגרום לאחרים להרגיש רע.‬
‫אז אני משקרת ואומרת מה שהם רוצים לשמוע,‬
‫וסביר להניח שבגלל זה לא אעזוב את סטיב,‬
‫ובגלל זה היו לי חברים איומים במשך שנים.‬
‫ובגלל זה חייכתי‬ ‫לאיש הדוחה והדפוק ההוא באוטובוס‬
‫וגרמתי לו לחשוב שהוא יכול‬ ‫לחכך בי את השמוק הדפוק שלו.‬
‫את חושבת‬
‫שאם לא היית מחייכת אליו,‬
‫הוא לא היה תוקף אותך?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫חייכת לאנשים זרים בעבר?‬
‫וזה גרם להם לתקוף אותך?‬
‫תקשיבי לי, איימי.‬
‫מה שהאיש ההוא עשה לך באוטובוס‬
‫לא קשור לחיוך שלך,‬
‫או לאישיות שלך,‬
‫וקשור רק אליו.‬
‫וזו לא אשמתך בשום פנים ואופן.‬
‫את מבינה אותי?‬
‫אוקיי.‬
‫איך אוכל להיות חזקה?‬
‫כמוך.‬
‫כמו מייב.‬
‫אני בטוחה שאת חזקה יותר משנדמה לך.‬
‫אפילו העובדה שאת יכולה להגיד‬ ‫שאת כועסת בגלל הריב עם מייב‬
‫היא צעד חיובי ביכולת שלך‬ ‫לחוות את כל מגוון הרגשות שיש.‬
‫אבל בנוסף,‬
‫לאף אחד אין רשות‬
‫להגיד לך שעלייך לעזוב‬ ‫או לא לעזוב את החבר שלך.‬
‫כן, אני מניחה.‬
‫גם אני אמרתי לה להתאפס ולהיות עם אוטיס,‬
‫אבל אני חושבת שיש בזה משהו.‬
‫ברור שהם מאוהבים.‬
‫וכן, הוא התנהג כמו חמור‬ ‫אבל הוא התנצל, הרבה,‬
‫והיא לא מישהי שקל להכיר אותה, אז כאילו…‬
‫לא הייתי צריכה לדבר על אוטיס, נכון?‬
‫איך הוא התנהג כמו חמור?‬
‫טוב, ניפגש בפעם הבאה, איימי.‬
‫תודה.‬
‫איימי, אני יכולה לנסוע איתך?‬
‫כן!‬
‫- אריק: ניגריה מדליקה! -‬
‫מי זה?‬ ‫-רק אריק.‬
‫יופי של ריקוד.‬ ‫-תודה.‬
‫הנה.‬
‫אסדר את האשו-אוקה שלך.‬ ‫-בסדר.‬
‫איך קוראים לזה, אימא?‬ ‫-"הסנטור".‬
‫אתה אוהב את זה?‬ ‫-כן! זה מגניב בטירוף!‬
‫שסבתא שלך לא תשמע.‬
‫מי הבחור הזה, אמקה?‬
‫זה היה לפני הרבה זמן.‬
‫היינו בני נוער מטופשים.‬
‫בסדר. ולמה לא התחתנת?‬
‫פגשתי את אביך.‬
‫פגשת את אבי במלחמה…‬ ‫-אתה נראה מקסים.‬
‫תודה!‬
‫תודה, אימא!‬
‫לו יכולתי להוסיף צללית זהב‬ ‫הייתי נראה עוד יותר טוב.‬
‫אני רצינית, אריק. לא כאן.‬
‫נתראה בחוץ.‬
‫שטויות.‬
‫"לורד ונון שלף את מוט הזין הפועם שלו‬
‫וחרש את הנסיכה זנדורה כל הלילה."‬
‫המחזמר היה מוזר‬ ‫אבל היא באמת בקטע של זיוני חייזרים!‬
‫היי, ליל, נוכל לדבר בבקשה?‬
‫מה קורה?‬ ‫-הם פרסמו את הסיפור שלי.‬
‫הופ.‬
‫תהיתי אם אוכל לדבר איתך‬
‫על חדר הלבשה ניטרלי-מגדרית בקמפוס.‬
‫זה יעזור לתלמידים הטרנס והקווירים.‬
‫קאל, נוכל לדבר על כל דבר‬
‫כשתגיע.י לביה"ס לבוש.ה בתלבושת הנכונה.‬
‫איך בדיוק את מגדירה "נכונה"?‬
‫ליילה, תוכלי לגשת, בבקשה?‬
‫ליילה היא דוגמה מושלמת‬ ‫לאופן שבו אפשר לבטא את הזהות שלך‬
‫ועדיין לציית לכללי בית הספר.‬
‫אז ליילה היא א"ב טוב ואני לא, נכון?‬
‫אני לא מבינה את הסלנג שלך.‬
‫א-ב.‬
‫כמו אדם א-בינארי.‬
‫ליילה, את משוחררת. תודה.‬
‫מעניין שאת נהנית להפריד בינינו.‬
‫ליילה ואני, ג'קסון וויו.‬
‫יש יותר מדי כוח בשונות מבחינתך?‬
‫כמו שאמרתי, ‬ ‫גש.י אליי אחרי שתיצמד.י לכללים.‬
‫היית מאמינה שאדם גרוף‬ ‫ישליך קקי מחלון האוטובוס?‬
‫תמיד ידעתי שהוא מופרע.‬
‫אלוהים, מארק!‬
‫הבהלת אותי!‬
‫למה אנחנו שוב בעיתון?‬
‫ומדוע אני מקבל תלונות מהורים‬
‫שטוענים שהילדים שלהם יצאו לטיול‬
‫שכלל תלמידים נעדרים וצואה אנושית?‬
‫אני אבדוק את זה.‬
‫אמרתי למשקיעים שלנו ולשאר נאמני בית הספר‬
‫שאת תהפכי את הנרטיב על פיו.‬
‫כן. ואנחנו נעשה זאת ביום הפתוח שמתקרב.‬
‫נודיע לתקשורת על מיתוג מחדש…‬
‫מיתוג מחדש לא יספיק.‬
‫את צריכה להראות להם שהמקום הזה השתנה.‬
‫אם לא נשיג את התקציב הבא,‬ ‫אכלנו אותה. את מבינה?‬
‫כן. אני לא אאכזב אותך.‬
‫יופי. אני צריך להגיע לפגישה.‬
‫כמובן.‬
‫כמובן שאתה צריך.‬
‫תודה.‬
‫תודה רבה על שיחת העידוד המקדמת.‬
‫כל כך תומך.‬
‫עדין. חתיכת…‬ ‫-היי, הופ.‬
‫היי.‬ ‫ -סליחה, אוכל לחזור…‬
‫לא, ממש לא.‬
‫איך אוכל לעזור לך?‬
‫טוב, אז התקבלתי לתוכנית המחוננים.‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫אז תהיתי אם הצלחת‬ ‫לארגן את המימון שדיברנו עליו.‬
‫דיברתי עם הוועד המנהל.‬
‫ולמרבה הצער, הקופה ריקה קצת כרגע.‬
‫אז, הם סירבו.‬
‫כן.‬ ‫-אני ממש מצטערת, מייב.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫נקווה שמשפחתך תגייס את הכסף.‬
‫כן.‬
‫- מה שלום המשפחה שלך? -‬
‫- אריק: מדהים כאן. המון אוכל! -‬
‫תיהני.‬ ‫-תודה.‬
‫עוגונית פות בחינם?‬
‫נורא מכוער.‬
‫גם אני חשבתי כך בהתחלה‬ ‫אבל כל פות הוא ייחודי ויפה,‬
‫וראוי להוקרה.‬
‫תוקירי אותו.‬
‫כל כך טעים!‬
‫למה את לא מדברת איתה וזהו?‬
‫כי אני עדיין כועסת.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב.‬
‫התקבלתי לתוכנית המחוננים.‬
‫מדהים! ברכותיי, מייב.‬
‫תודה. אין לי כסף לנסוע אבל, אתה יודע…‬
‫אז…‬
‫אני רואה שאת מתעלמת מההודעות שלי,‬
‫ותחת הנסיבות האלו זה משאיר אותי פגיע.‬
‫כן. אני מצטערת.‬
‫פשוט לא ציפיתי שיקרה בינינו מה שקרה.‬
‫כן.‬ ‫-ו…‬
‫אייזיק מוצא חן בעיניי.‬
‫אני חושבת שיש בינינו משהו טוב.‬
‫אז…‬
‫אנחנו צריכים פשוט לשכוח מזה?‬
‫נראה לי.‬
‫כל התלמידים לאולם, בבקשה.‬
‫- אריק: איך בבית הספר? -‬
‫ביקשתי מכם להיאסף כאן‬
‫כדי להודיע על כיוון חדש לבית הספר שלכם.‬
‫התחלה חדשה.‬
‫תיכון מורדייל ייקרא בקרוב‬ ‫אקדמיית ספארקסייד.‬
‫אני בטוחה שיהיו לכם הרבה שאלות,‬
‫אבל היעדים של ספארקסייד יובהרו‬
‫ביום הפתוח הקרוב.‬
‫נזמין גם את התקשורת‬
‫כדי להראות ש"בית הספר לסקס" הוא נחלת העבר.‬
‫ואם כבר מדברים על התקשורת,‬
‫אני בטוחה שכולכם מודעים‬
‫לכך שבית הספר שלנו עשה שוב כותרות היום.‬
‫קח אותי עכשיו, לורד ונון!‬
‫כן, זה באמת היה מצחיק מאוד, נכון?‬
‫עם זאת, הקטע שבו קראו לנו‬ ‫"מוסד של סטיות מיניות"‬
‫לא היה מצחיק בכלל.‬
‫נראה שיש כאן כמה תלמידים‬
‫שנהנים להוציא לנו שם רע.‬
‫וזה חייב להיפסק.‬
‫אז לילי אייגלהרט, קאל באומן‬
‫ואדם גרוף, גשו לבמה, בבקשה.‬
‫מה?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫שבו, בבקשה.‬
‫מהיום והלאה נטפל בעונשים‬ ‫בצורה אחרת בקמפוס.‬
‫את.ה מוכנ.ה להקריא את זה, קאל?‬
‫"אני עושה צרות מרושל.ת…"‬ ‫-קצת יותר חזק, בבקשה.‬
‫"אני עושה צרות מרושל.ת‬ ‫ולא אכפת לי מחבריי!"‬
‫זה דפוק!‬ ‫-שב, ג'קסון.‬
‫שלט על הצוואר, קאל.‬
‫אני לא חושבת שהסיפור שלי היה גס.‬
‫אז למה כולם צוחקים עלייך?‬
‫תקריאי את זה.‬
‫"כתבתי‬
‫מילים גסות ומגעילות שמביישות את חבריי."‬
‫אני לא מבין את המילה הזאת.‬
‫כתוב שאתה לא היגייני.‬
‫כי מה שעשית בצרפת היה מטונף‬ ‫וסיכנת את החברים שלך…‬
‫מספיק!‬
‫שב.‬
‫זה אמור להיות בית ספר,‬ ‫לא מקום שעלינו לפחד בו.‬
‫בסדר, אתה מושעה.‬
‫מה?‬ ‫-צא.‬
‫מה?‬
‫אמרתי, צא.‬
‫"אני לא היגייני ומסכן את חבריי."‬
‫הטלפונים שלכם יהיו אצלי עד סוף השבוע.‬
‫איש לא ידבר עם התלמידים האלו.‬
‫ולא תורשו להסיר את השלטים עד שאומר שכן.‬
‫כדאי שתקפלי את דוכן העוגות שלך.‬
‫בסדר. תחזרו לכיתות.‬
‫היי.‬
‫הלו? מה קורה?‬ ‫-המשטרה כאן.‬
‫מחפשים את אלסי…‬ ‫-יותר לאט, אייזיק. מה?‬
‫אימא שלך לקחה את אלסי לטיול. היא לא חזרה.‬
‫הם חושבים שהיא חטפה אותה.‬ ‫-מה?‬
‫הם בדרך לאנה אבל רוצים לדבר איתך.‬
‫בסדר, אפגוש אותם שם.‬
‫את בסדר?‬ ‫-לא.‬
‫אני חייבת ללכת לאנה, מקרה חירום.‬
‫רוצה את האופניים שלי?‬ ‫-לא.‬
‫זה מהיר יותר!‬ ‫-אני לא יודעת לרכב.‬
‫מה זאת אומרת…?‬ ‫-אני לא יודעת, מעולם לא לימדו אותי!‬
‫פאק.‬
‫מתי תתחתן, אריק?‬
‫הוא בן 17, אימא!‬
‫אני התחתנתי בגיל 18.‬ ‫הצעירים היום מתחתנים בגיל מבוגר.‬
‫זה טיפשי! למה לחכות?‬
‫תשמע, אריק, אל תתחתן עד שתהיה חייב.‬
‫תיהנה כל עוד אתה יכול.‬
‫אטינוקה, אמרתי לך שאת לא בצילום הזה.‬
‫מה אם את וג'ימו תיפרדו?‬
‫החוצה!‬
‫יש לך חברה, אריק?‬ ‫ -הוא לא…‬
‫לאריק אין זמן לחברות.‬
‫הוא עסוק מדי בלימודים שלו.‬ ‫-כן.‬
‫אל תחכה יותר מדי זמן.‬
‫אתפלל כל יום‬
‫שתפגוש נוצרייה טובה‬ ‫ותהיה חתונה גדולה בניגריה.‬
‫כן!‬
‫לפני שאמות.‬
‫כולם להתקרב זה לזה!‬
‫טוב, בשלוש ולחייך.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, לחייך!‬
‫היי, אתה.‬
‫למה אתה לא מחייך? אתה הורס לי את הצילום.‬
‫סליחה.‬
‫-אחת, שתיים, שלוש, לחייך.‬
‫זה כאן.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫רציתי לוודא שאת בסדר.‬ ‫-תודה.‬
‫את בסדר, מייב?‬
‫מה הוא עושה כאן?‬ ‫-נתתי לה טרמפ.‬
‫כמה נוח.‬
‫טוב, כדאי שאכנס פנימה לעזור,‬
‫אבל תודה שהסעת את מייב.‬
‫גם אני אכנס לעזור.‬
‫תוכלי לספר לי על הבוקר?‬
‫היא נראתה בסדר.‬
‫הערעור על המשמורת שלה נדחה בחודש שעבר.‬ ‫-בבקשה.‬
‫והיא אף פעם לא הייתה מרוצה‬ ‫מהביקורים המפוקחים. תודה.‬
‫היא לא נראתה מוטרדת?‬
‫כן, היא נראתה על הקצה?‬
‫השאירו לי את השאלות, בחורים.‬
‫אז איך באמת ארין נראתה הבוקר?‬
‫היא רצתה לקחת את אלסי לגן השעשועים.‬
‫לא חשבתי…‬ ‫-אימא שלי תסתבך בגלל זה?‬
‫זה רציני.‬ ‫היא עלולה להישלח למאסר כשנמצא אותה.‬
‫יהיה בסדר.‬ ‫-היא השתמשה בכספומט‬
‫ברחוב בארו ב-10:17 הבוקר,‬
‫אבל זה לא עוזר לנו לדעת איפה היא עכשיו.‬
‫היא בטח עזבה את מורדייל.‬ ‫בדקתם במצלמות התחנה?‬
‫כן, בדקנו.‬
‫ואוטובוסים?‬ ‫-חשבנו גם על האוטובוסים.‬
‫תאתרו את הטלפון שלה.‬
‫סליחה, איך שניכם קשורים לזה שוב?‬
‫אני חבר של מייב.‬ ‫הוא נשוא האהבה המסובך שלה.‬
‫היית חבר שלה עד שהתנהגת כמו חמור במסיבה.‬
‫החמור היחיד כאן הוא זה‬ ‫שמחק את ההודעה שלי בלי להגיד לה!‬
‫בסדר. החוצה, שניכם.‬
‫החוצה. כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫תמיד מופיע כשאתה לא רצוי.‬
‫לך הביתה, גבר.‬ ‫-אתה לא מכיר אותי.‬
‫תמיד מחמיר את המצב.‬ ‫ -מה אתה עושה…?‬
‫תשתקו! שניכם!‬
‫אחותי נעדרת. זה לא הזמן לנפנף בזין שלכם!‬
‫איך חשבת בכלל לבחור בו על פניי?‬
‫לבחור? על מה אתה מדבר? אתה חי באשליות!‬
‫טוב.‬
‫קרה ביניכם משהו בטיול?‬
‫כן.‬
‫אבל זה לא אומר כלום.‬
‫זאת אומרת… אני לא יודעת מה זה אומר.‬
‫אלסי נעדרת. זה כל מה שמעניין אותי כרגע.‬
‫אני מקווה שתמצאי אותה.‬
‫אייזיק, אל תלך.‬
‫פאק.‬
‫תודה, אוטיס!‬ ‫-אני חושב שכדאי שאשאר לעזור.‬
‫אני חושבת שלא,‬
‫כי אתה רק מחמיר את המצב!‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫מאז סגירת הקליניקה, אתה דואג רק לעצמך.‬
‫זה לא נכון.‬
‫זו פשוט לא האחריות שלי.‬
‫אני חושבת שכדאי שתלך.‬
‫אני לא רוצה לראות אותך יותר.‬ ‫-מייב.‬
‫יאקוב!‬
‫אני חושבת שאנחנו צריכים להחליט‬ ‫מה נגיד לילדים‬
‫לגבי השינה במיטות נפרדות.‬
‫אני לא חושב שהם צריכים לדעת.‬ ‫זה פרטי בינינו.‬
‫אני חולקת על דעתך.‬
‫חשוב לשמור על שיח פתוח עם בני נוער.‬
‫בסדר, אז תספרי להם.‬
‫באתי רק להחזיר את הספר.‬
‫רוצה להיכנס לשוחח?‬
‫שב, בבקשה.‬
‫אז…‬
‫למה החלטת להחזיר את המחברת שלי?‬
‫חשבתי שעליה להיות אצלך.‬
‫אז אני מניחה שאתה הוא גם זה‬ ‫שצילם את ההעתקים בסמסטר שעבר.‬
‫כן, נכון.‬
‫ואני מתבייש בהתנהגות שלי.‬
‫קראתי שוב ושוב את הדברים‬ ‫שמורין אמרה לך עליי.‬
‫אני חושב שכולם נכונים.‬
‫אבל אני לא יודע איך להשתנות.‬
‫בואו להשמיע את קולכם‬ ‫בפורום התלמידים הערב. תודה.‬
‫ויו, תקשיבי, יש לי רעיון.‬
‫נשאל אנשים בפורום מה דעתם‬ ‫על הערכים החדשים של הופ.‬
‫אם יהיו מספיק כאלו שלא מרוצים,‬ ‫נוכל לשנות דברים.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אני לא מבין. למה את עוזרת לה?‬ ‫היא בעיה, ויו.‬
‫אני לא טיפשה, בסדר?‬ ‫אבל אני צריכה להתקבל לאוניברסיטה טובה.‬
‫לא מדובר רק בחלום שלי. זה חשוב לכל משפחתי.‬
‫ואין לי זכות לדפוק לעצמי את הלימודים.‬
‫ויו, אני יודע שאת לא טיפשה.‬ ‫את האדם הכי חכם שאני מכיר.‬
‫אבל את משלה את עצמך‬ ‫אם נראה לך שאכפת לה מהחלומות שלך.‬
‫ויויאן אודוסניה למשרד של הופ, בבקשה.‬
‫תחשבי על זה.‬
‫ביקשתי שתשגיחי על חברייך בטיול.‬
‫ואז הגיעו לאוזניי שמועות ואני מבולבלת כי…‬
‫כששאלתי אותך איך הולך בטיול, אמרת,‬
‫"מעולה".‬
‫אז תעזרי לי, ויו.‬
‫לא רציתי לסבך אף אחד.‬
‫הרגשתי תקועה באמצע.‬ ‫-כן.‬
‫כשפגשתי אותך לראשונה,‬
‫חשבתי,‬
‫"הנערה הזאת תגיע רחוק.‬
‫יש לה מוטיבציה, היא ממוקדת".‬
‫אבל איני יודעת כמה רחוק תגיעי‬
‫אם לא תהיי אמיצה.‬
‫אני מצטערת. הייתי צריכה להיות כנה.‬
‫אל תתנצלי בפניי.‬
‫תתנצלי בפני עצמך.‬
‫אני לא רוצה שתפספסי הזדמנויות‬
‫בגלל הצורך להיות נחמדה.‬
‫זו תכונה נשית מאוד, והיא מעכבת אותנו.‬
‫זה לא יקרה שוב.‬
‫כדאי מאוד שלא.‬
‫ועוד משהו, ויויאן.‬
‫אני רוצה שתכיני מצגת לתקשורת‬
‫ולתלמידים פוטנציאליים ביום הפתוח.‬
‫למרות כל זה?‬
‫כן. את נציגת התלמידים.‬
‫ונערה צבעונית צעירה,‬ ‫חזקה וחכמה שמובילה בראש‬
‫משקפת את הרוח הפרוגרסיבית של ביה"ס.‬
‫אז הדבר החשוב הוא הנראות.‬
‫כמובן.‬
‫הנה צילומי הווידאו והשקופיות‬ ‫שתוכלי להשתמש בהם.‬
‫תשתתפי בפורום התלמידים?‬
‫אולי יעלו רעיונות מעניינים‬ ‫שאוכל להוסיף למצגת?‬
‫למה שארצה לבוא ולהקשיב‬ ‫לבני נוער שמתבכיינים‬
‫על הבעיות חסרות החשיבות שלהם במשך שעה?‬ ‫לא, תודה.‬
‫היה לי די והותר היסטריה חופרת ואובססיבית‬ ‫בשאלות זהות ליום אחד.‬
‫ככל שאת וחברייך הקטנים והשבריריים תבינו‬
‫מהר יותר שאתם לא מיוחדים,‬
‫ושלעולם האמיתי לא אכפת‬ ‫מהבעיות לכאורה שלכם, כך יהיה טוב יותר.‬
‫- הקלטה חדשה -‬
‫אני רוצה לשאול אותך על הילדות שלך, מייקל.‬
‫תוכל לספר לי על אמך?‬
‫היא הייתה שקטה.‬
‫ועדינה.‬
‫היא אהבה לבשל.‬
‫ותמיד נדף ממנה ריח טוב,‬
‫של שמפו.‬
‫ואבא שלך?‬
‫אבא. הוא…‬
‫הוא היה שונה מאימא שלי.‬
‫גרוע, אבא.‬ ‫-אתה אמור לעצור אותו.‬
‫אני חושב שמייקלה בוכה, אבא!‬ ‫-מה?‬
‫למה אתה בוכה?‬
‫תפסיק! אתה בן!‬
‫בנים לא בוכים.‬
‫מתי בכית בפעם האחרונה?‬
‫אני לא זוכר.‬
‫אפילו לא אחרי הפרידה?‬
‫מה אתה עושה שמענג אותך?‬
‫את מציעה לי…‬
‫לאונן?‬
‫לא.‬
‫תאמין או לא, מייקל,‬ ‫אני לא חושבת שהכול קשור לסקס.‬
‫אני שואלת,‬
‫מה אתה עושה שמעורר בך שמחה?‬
‫אני לא חושב שיש לי רגש כזה.‬
‫לעתים קרובות, מייקל, כשהורים מתעמרים בילד,‬
‫הוא לומד בשגגה שרגשות הם סימן לפגיעות,‬
‫ולכן הוא מכבה אותם.‬
‫מה שאני רוצה שתעשה‬
‫זה למצוא משהו‬
‫שמעורר בך שמחה.‬
‫תודה.‬
‫ואני מצטער על מה שאמרתי לגבי…‬
‫אוננות.‬
‫זה בסדר גמור.‬
‫אבל במקרה שלך, מייקל,‬
‫ייתכן שאוננות היא לא רעיון כל כך רע.‬
‫אתה בסדר?‬
‫מה קרה?‬
‫הרסתי הכול. שוב.‬
‫כי ברור שאני לא מסוגל‬
‫ליצור קשר בריא עם מישהו.‬
‫זה קשור למייב?‬
‫לא סיפרתי לך על מייב.‬
‫איימי הזכירה, בקצרה, בפגישה שלנו‬
‫מתח רומנטי בינך למישהי בשם מייב,‬
‫ושמשהו קרה במסיבה שקיימת פה,‬
‫ורבתם בגלל משהו שאמרת.‬
‫רוצה לדבר על זה?‬
‫לא, אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫קנאה יכולה לגרום לנו להתנהג שלא כהרגלנו‬ ‫ולהגיד דברים שאנחנו לא מתכוונים להם.‬
‫יש עוד בחור בתמונה?‬ ‫-את עושה את זה! שוב!‬
‫אני לא מאמין שהייתה לך החוצפה‬ ‫להגיד לי להפסיק לחלק עצות‬
‫כי זה לא אתי.‬
‫את האישה הכי לא אתית בעולם!‬
‫למה אתה לא נותן לי לעזור לך, אוטיס?‬ ‫-לעזור לי?‬
‫איך את יכולה לעזור לי?‬
‫את מרחיקה כל גבר שיש לך קשר איתו.‬
‫את ממש גרועה ביחסים.‬ ‫-מאיפה זה מגיע, אוטיס?‬
‫הכנסת לחיי את יאקוב,‬ ‫גרמת לי לחיות עם אולה כאחות.‬
‫ואני אוהב שהם כאן.‬ ‫יש תחושה שזה נורמלי, לשם שינוי.‬
‫אבל זה נגמר,‬
‫נכון?‬
‫כן, כך חשבתי.‬
‫שיט.‬
‫תודה.‬ ‫-בשמחה.‬
‫זו אשמתי. הייתי צריכה לספר לך על אמי.‬
‫מייב, זו לא אשמתך.‬
‫את בת 17.‬ ‫את לא אמורה להתמודד עם דברים כאלו.‬
‫זה יותר מדי.‬
‫תישארי כאן הלילה?‬
‫אריק, מה דעתך על החתונה?‬ ‫-דודה בריל.‬
‫היא טובה. אני חושב.‬
‫אני לא יודע, לא הייתי בהרבה חתונות.‬ ‫-אתה תהיה.‬
‫אתה רואה את אמקה?‬
‫לאימא נשבר הלב כשביאטריס לא התחתנה איתו.‬
‫למה?‬
‫משפחה טובה.‬
‫עשירים מאוד.‬
‫הוא היה נותן לאימא שלך את כל העולם.‬ ‫-ומה לגבי אבא שלי?‬
‫אבא שלך?‬
‫הוא היה בחור מקומי מאוד. לא מתוחכם.‬
‫אימא חשבה שאין לו סיכוי בעתיד.‬
‫אבל הוא הוכיח שטעינו,‬
‫והוא עשה לעצמו שם באנגליה.‬
‫בקושי נתנו לי צלי!‬
‫דודה.‬
‫דודה!‬
‫- איך בבית הספר? -‬
‫היי.‬
‫אני מצטערת שעשו לך את זה.‬
‫לא הפריע לי שאין לי חברים.‬
‫ואז את הגעת וגרמת לי להרגיש‬ ‫שאני לא עד כדי כך מוזרה, אבל…‬
‫זה היה שקר.‬
‫אמרת לי לא להגיש את הסיפור כי הוא מוזר,‬
‫ואז שפטת אותי.‬
‫ניסיתי רק להגן עלייך.‬
‫אסור לך לדבר איתי.‬
‫ג'קסון.‬
‫תודה שעמדת לצדי. מה שהופ עשתה זה זיבולים.‬
‫אני יודע.‬ ‫-וצריך להילחם בזה, לדעתי.‬
‫בסדר, נעשה את זה.‬
‫- ויו: הודעה קולית חדשה, דחוף! -‬
‫היה לי די והותר היסטריה חופרת ואובססיבית‬
‫בשאלות זהות ליום אחד.‬
‫ככל שאת וחברייך הקטנים והשבריריים תבינו‬
‫שאתם לא מיוחדים…‬
‫חופרת… שלעולם האמיתי לא אכפת‬ ‫מהבעיות לכאורה שלכם…‬
‫היה לי די והותר היסטריה חופרת ואובססיבית‬
‫בשאלות זהות ליום אחד.‬
‫ליום אחד.‬
‫ככל שאת וחברייך הקטנים והשבריריים תבינו…‬
‫חתונות זה מוזר, נכון?‬
‫אתה יכול לדמיין לרקוד בחדר‬ ‫שכולם בו מסתכלים עליך?‬
‫אני חושב שאיהנה מזה.‬
‫קוראים לי אובה.‬
‫אני אריק.‬
‫אתה בטח רואה הרבה חתונות.‬
‫לא, לא ממש.‬
‫החתן הוא חבר קרוב שלי.‬
‫תמיד צילמתי כתחביב, והוא קמצן קצת.‬
‫מצחיק, אני שמח בשבילם אבל גם עצוב קצת.‬
‫כי אני יודע שלעולם לא יהיה לי משהו כזה.‬
‫מבין אותי?‬
‫חשבתי‬
‫שלא אמורים לדבר על זה כאן.‬
‫יש כאן הרבה אנשים כמונו.‬ ‫אנחנו צריכים רק לדבר בשקט.‬
‫אני יוצא אחר כך, אם אתה רוצה לפגוש אותם.‬
‫לא. אני…‬
‫אני לא חושב שאני יכול.‬
‫אוקיי.‬
‫- חנויות בראונס וילג' -‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫אני מרגיש רע‬
‫כי הושעית בגללי.‬
‫השעו אותי בגלל האמונות שלי.‬
‫אני…‬
‫אני מנסה לכתוב שיר לאריק‬ ‫וחשבתי שתוכל לעזור לי.‬
‫אתה רוצה שאעזור לך‬ ‫לכתוב שיר לחבר לשעבר שלי?‬
‫תשכח מזה.‬
‫תן לי לראות את השיר.‬
‫"אריק, אתה גורם לי לחייך…"‬ ‫-אתה חייב לקרוא בקול?‬
‫השיר הזה רע.‬
‫אתה צריך לכתוב מהלב.‬
‫לא לחשוב יותר מדי.‬
‫אתה לא צריך לנסות לכתוב שירה כי אני כותב.‬
‫אני לא. אני…‬
‫אני כותב כי אריק אוהב את זה.‬
‫מה לגביך? מה אתה אוהב?‬
‫אני…‬
‫אני אוהב…‬
‫כלבים.‬
‫אני טיפוס של חתולים.‬ ‫-כמובן.‬
‫- אריק אפיונג‬ ‫לקחו לי את הטלפון. אני בסדר. -‬
‫- מתגעגע. -‬
‫- יש עוד זמן להירשם לתחרות הכלבים -‬
‫כן!‬
‫- מייב: אני מצטערת -‬
‫- מייב: אני ממש מצטערת על היום -‬
‫לא ייאמן, גבר.‬
‫אתה בטוח שאינך רוצה לראות עוד מלאגוס?‬
‫אני בטוח, אובה.‬
‫אז קח אותי לאנשים שלי.‬
‫טוב, מבלים בלאגוס, מותק!‬
‫לאן אתה לוקח אותי?‬ ‫-תכף תראה.‬
‫למקום סקסי? למקום כיפי?‬
‫למקום שמזיעים בו קצת?‬
‫כאן, גבר.‬
‫עצור כאן. כן, בסדר. תודה. אני כבר חוזר.‬
‫מה…?‬
‫לאן אתה בורח?‬
‫אני פשוט לא מכיר אותך כל כך טוב,‬ ‫ואני חושב שכדאי שאלך.‬
‫מה? רק הגענו.‬
‫לאן אתה לוקח אותי?‬ ‫-תכף תראה.‬
‫לא, סליחה, לאן הלכת קודם?‬
‫בדקתי דרכי מילוט.‬
‫מילוט…‬ ‫-אני שומר עליך.‬
‫זה בסדר.‬
‫אתה תאהב את זה. אני מבטיח.‬
‫שלום, אנגליה! ברוך הבא!‬
‫היי! אלוהים, את נראית מדהים!‬
‫היי.‬ ‫-היי, מה נשמע?‬
‫היי! מה שלומכם?‬
‫אוקיי.‬
‫תודה!‬
‫אל תדאג. תיכנס לשם.‬
‫אתה לא מוכן!‬ ‫-אני לא יודע אפילו.‬
‫אנחנו רוקדים כאן.‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫כאילו חזרתי הביתה.‬
‫אובה?‬
‫אובה, תתעורר.‬
‫תתעורר. אני צריך ללכת הביתה.‬
‫המשפחה שלי תדאג לי.‬
‫אוקיי.‬
‫שמחתי להכיר אותך.‬
‫מה זאת אומרת שמחת להכיר?‬ ‫איך אני אמור להגיע הביתה? זו לאגוס!‬
‫אני צוחק.‬
‫אני אוודא שתגיע הביתה בסדר.‬
‫טוב.‬
‫אנחנו…?‬
‫לא.‬
‫איפה היית? דאגתי.‬
‫יצאתי לבלות עם אובה.‬
‫הוא הראה לי קצת מלאגוס.‬ ‫-למה לא אמרת לי?‬
‫טוב, היית עסוקה מדי עם ארוסך לשעבר.‬
‫אריק, זה…‬ ‫-לא, אימא.‬
‫את יודעת כמה התרגשתי לבוא לכאן,‬
‫וכל מה שעשינו מאז שהגענו היה לשקר.‬
‫למה סיפרת לכולם שאבא רואה חשבון מצליח?‬
‫אביך באמת רואה חשבון.‬ ‫כך היה לפחות כשהוא גר כאן.‬
‫אבל הוא לא כך בבית.‬
‫אז למה את לא מספרת את האמת?‬
‫את מתביישת בו או משהו?‬ ‫-ממש לא!‬
‫אבל אימא שלי לא תמיד קיבלה את אביך,‬ ‫אז היה קל יותר לשקר.‬
‫את מצטערת שהתחתנת עם אבא ולא עם אמקה?‬
‫לא! האיש הזה כל כך יהיר!‬
‫מעולם לא התאמנו זה לזה. לא כמו עם אבא שלך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫כשהייתי עם אבא שלך, תמיד חשתי שלווה.‬
‫אני לא רוצה להעמיד פנים, אימא.‬
‫לא כאן ולא בשום מקום.‬
‫אני שמחה שאתה לא פוחד להיות עצמך, אריק.‬
‫אולי גם אני אגיע לשם יום אחד.‬
‫אבל זה לוקח זמן.‬
‫אני מצטער שהבהלתי אותך.‬
‫אכין לך משהו לאכול.‬
‫- אובה: שמחתי להכיר אותך, אריק. -‬
‫- שלח לי גלויה מהכפר האנגלי שלך! -‬
‫- אדם: לקחו לי את הטלפון.‬ ‫אני בסדר. מתגעגע -‬
‫תודי לאבאו על המתנות היפות.‬
‫תגידי לו שהוא צריך לבוא בפעם הבאה.‬ ‫-אגיד לו.‬
‫אריק!‬
‫תודיע לי כשתמצא לעצמך חברה.‬
‫האמת, אימא, אריק יוצא עם אדם כלשהו.‬
‫אמרתי לו לא לספר לך עד שהוא ידע שזה רציני.‬
‫אז איך היא?‬
‫האדם הזה לא מדבר הרבה‬
‫אבל זה אדם עם אהבה לכלבים.‬
‫וזה אדם עם טוב לב.‬
‫וזה אדם שגורם לי לצחוק,‬
‫הרבה.‬
‫וזה אדם שאני חושב שתחבבי מאוד.‬
‫הצחוק עושה נפלאות ללב.‬ ‫נשמע כמו בחירה טובה.‬
‫בוא לכאן.‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬