‫נו כבר.‬
‫פאק!‬
‫אוקיי.‬
‫הנה זה.‬
‫אוי לא.‬
‫פאק!‬
‫אוי, פאק!‬
‫אלוהים!‬
‫זה שורף!‬
‫פאק!‬ ‫-אימא, מה קרה?‬
‫לך מפה!‬
‫למה אתה פה?‬
‫מה עשית עם שמן הצ׳ילי שלי?‬
‫פאק.‬
‫זה עדיין שורף!‬
‫פאק.‬
‫- חינוך מיני -‬
‫פלפל!‬
‫קטשופ?‬
‫חבר׳ה…‬
‫ביצים זה מחזור של תרנגולות, לא?‬
‫בוקר טוב. אסיע את אלסי לבית הספר.‬
‫תגיעו למכללה? עברו שלושה ימים.‬
‫ללא אישור מהוריכם,‬ ‫לדעתי כדאי שתגיעו לשם.‬
‫אימא שלי שאלה, אבל…‬
‫רוקנרול! לא אכפת לי. אני לא מפחדת.‬ ‫-אני יכול להחסיר עוד יום. יהיה בסדר.‬
‫כן.‬ ‫-לא.‬
‫בכל מקרה אלך היום עם שון לבית הלוויות,‬
‫אז בהחלט כדאי שתחזרו ללימודים.‬
‫האמת שאני ממש מפחדת.‬
‫אלך להתכונן.‬ ‫-אוקיי.‬
‫תודה על ארוחת הבוקר.‬
‫רוצה לעשות משהו אחר כך?‬
‫אולי נצא, אני ואתה?‬
‫רק שיהיה ברור,‬
‫כי היו לי טעויות בעבר…‬
‫את מתכוונת לדייט?‬
‫כן, אני מתכוונת לדייט.‬
‫את בטוחה?‬
‫עם כל מה שקורה כרגע?‬
‫כן, אני בטוחה.‬
‫נראה לי שזה יעזור להסיח את דעתי מהכול.‬
‫אתה יודע?‬ ‫-כן.‬
‫בואי נצא לדייט.‬
‫יהיה כיף.‬
‫טוב.‬
‫כן.‬
‫- אריק: מה שלום מייב? -‬
‫- היא עוד לא בכתה… -‬
‫תודה שנתת לי ללוות אותך לבית הספר.‬
‫ובהצלחה במבחן.‬
‫כבר הולכים לבית הספר ביחד? כן!‬
‫זה נהיה רציני!‬
‫שתוק. אבל… אני יודעת, נכון?‬
‫הוא לוקח אותי לקולנוע הערב.‬
‫מקרינים המון סרטים ישנים השבוע.‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫הייתי מודאגת.‬ ‫-אני בסדר.‬
‫אני משתדל לא לחשוב על זה, האמת.‬ ‫והחלטתי ש…‬
‫אני רוצה למצוא את תורם הזרע שלי.‬
‫וואו. זה רציני.‬
‫כן.‬
‫האימהות שלי לא מדברות על זה אף פעם.‬
‫הן הכינו לי ספר כשהייתי קטן,‬
‫וזה היה סוף השיחה.‬
‫אבל אני רוצה לדעת מאיפה באתי.‬
‫תנסה לספר להן שאתה עושה את זה?‬
‫כן, מתישהו.‬
‫ג׳קסון, אתה חייב לספר להן.‬
‫אני אספר.‬
‫אז היה לי רעיון,‬
‫ואת לגמרי יכולה לסרב.‬
‫נסה אותי.‬
‫טוב… נכון הערב ההוא בבית התמחוי?‬
‫כן.‬ ‫-לא הייתי אמור להיות שם, כמובן,‬
‫אבל אני מרגיש שהחיים הובילו אותי לשם.‬
‫וזה טיפשי. זה טיפשי.‬
‫לא, אל תדאג. אני מבינה. תמשיך.‬
‫טוב. אז גיליתי שהם איבדו את המימון שלהם,‬
‫והייתה תחושה שזה נועד להיות, או משהו,‬
‫ותהיתי אם אירוע ההתרמה יוכל לשמש לזה.‬
‫נצטרך לשכנע את רומן.‬
‫כן.‬
‫אבל קווירים במחוות פיוס לכנסייה?‬
‫זה מרגיש לי ״אנחנו ישו הגיי״.‬
‫אנחנו ישו הגיי!‬ ‫-אנחנו לגמרי ישו הגיי.‬
‫בשם האב, הבן, ורוח הקודש.‬
‫אחותי!‬
‫אהבתי. בוא נעשה את זה.‬ ‫-כן?‬
‫מאה אחוז.‬ ‫-אלוהים…‬
‫זה יהיה ממש טוב לנו.‬
‫תודה, אבי. פשוט נראה לי‬ ‫שזה ישמח את אימא שלי, ו…‬
‫אתן לכם להשלים פערים. נדבר בהמשך.‬
‫אוקיי.‬
‫- הצביעו או -‬
‫היי, אוטיס,‬
‫היי.‬
‫רציתי לבקש סליחה על היציאה למועדון,‬
‫כי זה היה מביך, ולא נחמד,‬ ‫ונורא לא נעים לי,‬
‫וזה היה…‬ ‫-זה בסדר. באמת.‬
‫זה בטח לא ממש היה הקטע שלי.‬
‫אבל אני צריך לספר לך משהו שקרה בלילה ההוא,‬ ‫ואני מרגיש…‬
‫נורא מוזר לגבי זה. בקיצור…‬
‫אני ורובי נרדמנו יחד. כלום לא קרה,‬
‫אבל היינו יחד כל הלילה,‬ ‫והתעוררנו באותה המיטה.‬
‫אוי אלוהים.‬
‫כן.‬
‫סיפרת למייב?‬ ‫-לא.‬
‫היינו קצת ברוגז כשזה קרה.‬
‫ו… אני יודע שזה היה חסר משמעות,‬ ‫אבל אני חייב לספר לה.‬
‫אבל אימא שלה בדיוק מתה.‬
‫אז… לא יודע. זה לא העיתוי הנכון.‬
‫טוב, כמה שתחכה עם זה יותר,‬ ‫הסוד יהיה גדול יותר.‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫איך היה במועדון?‬
‫היה מדהים!‬
‫- או, כוכבת ״סקסולוגיה״ -‬
‫הייתי עם הבחור הכי לוהט. מהכנסייה שלי.‬ ‫-רק פעם אחת!‬
‫אוטיס, חזרת!‬ ‫חששתי שלא יהיה לי עם מי להתעמת.‬
‫היה כיף לשוחח עם אימא שלך, דרך אגב.‬ ‫היא סיפרה לי המון עליך.‬
‫שכחתי מהעימות.‬
‫אני חייב לזוז.‬
‫היה נחמד לפטפט.‬
‫הייתה שיחה נחמדה על החיים שלי.‬
‫רובי, היי.‬
‫או טוענת שהיא ״כוכבת סקסולוגיה״, שזה שקר.‬
‫זה בכלל מותר?‬ ‫-לא, זה נקרא ״ספין״, אוטיס.‬
‫אז לא ממש הספקתי להתכונן לעימות.‬
‫יש לך במקרה חומר בשבילי, במקרה?‬
‫לא. למה שיהיה לי?‬
‫מפני שאת מנהלת הקמפיין שלי.‬
‫הייתי מנהלת הקמפיין שלך,‬
‫ואז הפסקת לענות להודעות שלי‬ ‫ונעלמת לשלושה ימים.‬
‫אז אתה לבדך.‬
‫נכון. אני יודע שהייתי צריך… סליחה.‬
‫חכי, בבקשה. הייתי צריך לסמס לך. פשוט…‬
‫אימא של מייב בדיוק נפטרה,‬ ‫והייתי כולי בבלגן,‬
‫ואין לי סיכוי בבחירות האלה בלעדייך.‬
‫בבקשה?‬
‫צר לי על אימא של מייב.‬
‫תודה.‬
‫טוב. אין הרבה זמן להכנות.‬
‫תן את הצהרת הכוונות שלך באופן קולע.‬ ‫אל תתפזר.‬
‫אני לא מתפזר.‬ ‫-אתה כן מתפזר, אוטיס.‬
‫תגידו סקסולוגיה!‬
‫סקסולוגיה!‬ ‫-השגת מידע מביך עליה?‬
‫לא. כולם פה כאלה מתוקים וחביבים‬ ‫שזה מגעיל, האמת.‬
‫אמצא אותך בהמשך.‬
‫רובי.‬
‫יש לנו מידע בשבילך.‬
‫זה לגבי או.‬ ‫-או?‬
‫תעבדי, חתיכת גרוטאה!‬
‫היא שוב מקולקלת, חבר. הזמנתי טכנאי.‬
‫יופי. מתי הוא יגיע?‬
‫מחר, בתקווה,‬ ‫אבל בפעם שעברה זה לקח שלושה ימים.‬
‫אז איך אני אמור להגיע לשיעור שלי?‬
‫לא יודעת.‬
‫זה קשה.‬
‫אולי אסחב אותך?‬
‫כן? באמת?‬
‫אותי ואת הכיסא שלי, שתי קומות למעלה?‬
‫שברתי את המפרקת פעם אחת,‬ ‫ואני מעדיף שזה לא יקרה שוב, אבל תודה.‬
‫אני יכולה לארגן לך כיתה כאן למטה.‬
‫- אייזיק: את יכולה להביא את בד הציור‬ ‫שלי למטה? המעלית שוב מקולקלת. -‬
‫סליחה, אפשר להוריד לאייזיק את הדברים שלו?‬
‫הוא אומר שהמעלית שוב מקולקלת.‬ ‫-כן, בטח.‬
‫המכללה המזורגגת הזאת…‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫מה שלום מייב?‬
‫אלוהים, אני נורא דואגת לה.‬
‫זה נורא.‬ ‫-כן.‬
‫אימא שלה הייתה אדם מורכב, אבל…‬
‫כן, ממש חיבבתי אותה.‬
‫היי, איך הולך עם הצילומים?‬
‫טוב, נראה לי.‬ ‫-כן?‬
‫כן.‬ ‫-יופי.‬
‫איך מוציאים אותם מפה?‬ ‫-צריך חדר חושך.‬
‫למזלך, הוא בקומת הקרקע.‬
‫- אימא -‬
‫מה דעתך על הפרחים?‬
‫מזעזעים.‬ ‫-כן.‬
‫סימן שאימא הייתה אוהבת אותם.‬
‫כמה הם עלו, לדעתך?‬
‫שון?‬
‫בה!‬ ‫-לעזאזל. זה לא מצחיק.‬
‫בחייך, צריך לבדוק לפני שקונים.‬ ‫זה טוב. נוח מאוד.‬
‫תתבגר.‬
‫אני משתתף בצערכם.‬
‫תודה.‬
‫שון, צא מהארון.‬
‫נעים מאוד, גבר.‬
‫אז איך אוכל לעזור?‬
‫זאת פעם ראשונה שלנו.‬
‫איך זה עובד?‬
‫אמכם השאירה הוראות כלשהן?‬
‫לא. היא לא הייתה מהמתכננות.‬
‫ידוע לכם אם היא רצתה קבורה או שריפה?‬
‫קבורה.‬ ‫-שריפה.‬
‫שריפה. היא אמרה שהיא לא רוצה‬ ‫שהאקסים שלה יעלו לקבר שלה.‬
‫לא נראה לי הרעיון לשרוף אותה.‬
‫לא נראה לי הרעיון שהיא תהיה תקועה‬ ‫מתחת לאדמה. היא הייתה קלאוסטרופובית.‬
‫אתם יכולים לחשוב על זה. בבקשה.‬
‫אז לכמה אנשים אתם מצפים?‬
‫אף אחד.‬
‫לא היו לאימא חברים. אנשים לא אהבו אותה.‬
‫זה לא נכון. היו לה חברים.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫תני לי שם של חבר אחד.‬
‫בדיוק. ובכל אופן, זה טוב לנו.‬
‫לא משנה אם זאת חרא לוויה אם אף אחד לא בא.‬
‫למען השם, שון.‬
‫לוויה אינטימית, אם כן.‬ ‫-כן.‬
‫לוויה אינטימית. אתה איש מכירות מעולה.‬
‫אתן לכם רגע לשוחח ביניכם, אבל…‬
‫אלה כל החבילות שלנו.‬ ‫-טוב.‬
‫תודה.‬
‫לעזאזל.‬
‫אז נלך על שריפה, אה?‬
‫טוב.‬
‫אני צריך לענות. סליחה.‬
‫שון…‬ ‫-שתי שניות.‬
‫היי. כן, גבר.‬
‫היא בוכה המון.‬
‫קשה לי להרגיע אותה.‬
‫והיא משמיעה חרחורים כאלה אחרי שהיא יונקת.‬
‫והיא מפגיזה קקי לגובה, זה לא ייאמן.‬
‫תהיתי אם זה קשור לזה שהיא הייתה פגית.‬
‫לא, לא נראה לי.‬
‫ג׳וי היא תינוקת בריאה מאוד. כן.‬
‫באמת?‬ ‫-הנה.‬
‫איזו הקלה.‬
‫לא קלטתי כמה חרדות היו לי לקראת היום.‬
‫ומה שלום אימא?‬
‫אני בסדר, אני פשוט…‬
‫קצת עייפה.‬
‫את לא בסדר.‬
‫היא בוכה כל הזמן.‬
‫היא לחוצה, ומפוזרת, ורגישה בטירוף.‬
‫את לא בסדר. מצטערת.‬
‫אפשר לדבר עם ג׳ין ביחידות לרגע?‬
‫אני אחותה, זה בסדר.‬ ‫-ג׳ו…‬
‫בסדר.‬
‫טוב.‬
‫קצת עצבות אחרי לידה זה נורמלי,‬
‫אבל לא תחושה מתמדת של חרדה ודכדוך.‬
‫אני רואה בתיק שלך‬
‫שסבלת מדיכאון בעבר.‬
‫כן. טוב, זה היה לפני עשר שנים.‬
‫אני מזכירה את זה מפני שיולדות‬
‫שסבלו מקשיים נפשיים בעבר‬
‫בסיכון מוגבר לדיכאון אחרי לידה.‬
‫כן.‬
‫היית שוקלת טיפול תרופתי?‬
‫לא. תודה, אבל…‬
‫אני יודעת שההורמונים שלי בבלגן,‬
‫ושזה נורמלי.‬
‫וכשהייתי מדוכאת בעבר,‬ ‫עברתי את זה בלי תרופות,‬
‫והייתי רוצה לנסות את זה שוב.‬ ‫-טוב, נתקדם בזהירות.‬
‫תודה.‬
‫- דן: רוצה לראות סרט הערב? -‬
‫- נשמע טוב. -‬
‫תודה רבה!‬
‫היא ניסתה לרשום לי כדורים.‬
‫זה טוב.‬
‫נראה לי שזה יעזור לך.‬
‫למה את מתנהגת מוזר?‬
‫בגלל שהבכת אותי!‬
‫בגלל שאני מכירה את המוח שלי.‬
‫אני בסדר.‬
‫בכל אופן,‬ ‫אני צריכה לחזור לאולפן. תיקחי אותה?‬
‫אני לא יכולה לקחת אותה.‬
‫ואת לא יכולה לערוף לי את הראש מתי שבא לך.‬ ‫-אמרת שאת פנויה הערב.‬
‫התוכניות שלי השתנו. יש לי דייט שני,‬ ‫ואני צריכה לעשות שעווה בטוטא.‬
‫מתי היה הדייט הראשון?‬
‫וזה לא טוטא, זה פות!‬
‫בהחלט!‬
‫תלמידים שמעוניינים לצפות בעימות‬‫,‬
‫נא להגיע לאטריום.‬
‫אוטיס!‬
‫יש לי מידע שמאיר את או באור רע מאוד.‬
‫אני מרגישה כמו מכשפה בקטע הזה.‬
‫אברה קדברה!‬
‫אני חושבת שזה טוב!‬
‫כן, מצוין.‬
‫למה רצית לצייר את בתי האומנה שלך?‬
‫גרתי אצל תשע משפחות שונות.‬
‫וואו.‬
‫בכל פעם שהתמקמנו,‬ ‫העבירו אותנו למשפחה הבאה.‬
‫הייתה משפחה אחת שרצתה‬
‫לאמץ את אחי ואותי,‬
‫אבל…‬
‫זה לא הסתדר.‬
‫המערכת כולה מקולקלת, וזה מכעיס אותי.‬
‫אז אני מצייר את זה.‬
‫אני עדיין לא יודעת‬ ‫מה אני מנסה להגיד בתמונות שלי.‬
‫איימי.‬ ‫-כן?‬
‫את לא מפסיקה לדבר אף פעם.‬ ‫-מה?!‬
‫סימן שיש לך הרבה מה להגיד.‬
‫תפסיקי להמעיט בערך שלך, זה מה שהייתי אומר.‬
‫תודה.‬
‫איימי, אני…‬
‫בבקשה תפסיק לדבר,‬ ‫כי אני יודעת מה אתה עומד להגיד.‬
‫אני חושב שאני מחבב אותך.‬ ‫-אני חושבת שגם אני מחבבת אותך.‬
‫שיט.‬
‫זה ממש נורא.‬ ‫-מה נעשה?‬
‫אני צריכה לדבר עם מייב.‬
‫- בית לוויות מורדייל -‬
‫היי, צפרדע. מוכנה?‬
‫כן. מי זה היה?‬
‫רצה ממני מצית. לא הסכמתי.‬ ‫-כן?‬
‫כן. מה את עושה?!‬
‫עזוב! תן את התיק!‬ ‫-עזבי!‬
‫לא עשיתי כלום!‬
‫חזרת לסחור?‬ ‫-לא.‬
‫אתה משתמש?‬ ‫-לא, מה פתאום משתמש.‬
‫אתה משקר לי!‬ ‫-לא! אמרתי שלא.‬
‫תראה את הזרוע שלך.‬
‫מייב! טוב, תירגעי, אוקיי?‬
‫אולי התחלתי להשתמש קצת,‬ ‫אבל זה לא ביג דיל ובקרוב אפסיק.‬
‫אתה חתיכת אידיוט, שון.‬
‫אתה חתיכת אידיוט!‬
‫תפסיקי להתנשא, מייב!‬
‫לך תזדיין, שון!‬
‫את אולי חכמה ממני,‬ ‫אבל שנינו יצאנו מאותו חור מסריח.‬
‫- תיכון קוונדיש -‬
‫טוב, קוונדיש!‬
‫מה קורה?‬
‫כאן או.‬
‫״תקשיבו, בקרוב תצטרכו להחליט‬
‫״אתם צריכים מטפל והבחירות מתקרבות…״‬
‫- הצביעו אוטיס -‬
‫טוב, אפשר לקצר בבקשה?‬
‫יש לי מפגש של מועדון ספרי גינון.‬ ‫דברי פתיחה?‬
‫תודה, המנהל…‬ ‫-היי לכולם. אני או.‬
‫הצביעו לי,‬
‫ואני מבטיחה שאמשיך לעשות‬ ‫את מה שעשיתי עד עכשיו,‬
‫לשרת את כולכם בפתיחות וביושרה.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה לך.‬
‫ובכן, אני אוטיס מילברן,‬ ‫וכדאי לכם להצביע לי‬
‫מפני שאני הגיתי את הרעיון המקורי הזה,‬ ‫לפתוח קליניקת טיפול בקמפוס,‬
‫מפני שאני מאמין שלכל תלמיד‬
‫צריכה להיות גישה למידע אובייקטיבי‬ ‫ולטיפול בנושאי מין וגוף.‬
‫אני מניח שכדאי שאשאל שאלה.‬
‫יש לי שאלה לאוטיס.‬
‫מי האיש הזה?‬
‫זה אבא שלי, ו…‬
‫נכון.‬
‫זה אבא של אוטיס, רמי מילברן.‬
‫הכתיבה שלו פופולרית‬ ‫בקבוצות מסוימות למען זכויות הגבר,‬
‫וברשותכם, אני רוצה להקריא לכם‬
‫קטע קטן מספרו האחרון.‬
‫זה מותר?‬ ‫-זה מותר.‬
‫בבקשה.‬ ‫-כן, בסדר.‬
‫״כדי למשוך אישה,‬ ‫הגבר המודרני מוצא את עצמו…״‬
‫זה בסדר.‬
‫״לא מסוגל לבסס את סמכותו הטבעית.״‬
‫אני לא מבין מה רלוונטי בזה.‬
‫תודה, אוטיס. ברשותך, אני רוצה לסיים. תודה.‬
‫״נכפה עליו תפקיד כנוע,‬
‫״מה שלא רק מסרס אותו,‬
‫״אלא גם יוצר חברה‬ ‫שאינה מעוניינת בהרמוניה.״‬
‫וואו. תודה, רמי מילברן.‬
‫אוטיס מילברן.‬
‫אתה מסכים שלגברים יש סמכות טבעית על נשים?‬
‫לא, ודאי שלא.‬
‫תראו, אבא שלי רק כותב‬ ‫את השטויות האלה כדי למכור ספרים.‬
‫אני לא הוא,‬ ‫ואני לא מסכים עם שום דבר שהוא אומר.‬
‫מעניין.‬ ‫-כן?‬
‫כן, כי הייתי אומרת שההתנהגות שלך,‬
‫בייחוד כלפיי, הייתה די סקסיסטית.‬
‫זה מגוחך.‬
‫ואני חושב שזה לא במקום‬ ‫שאת מערבת בזה את המשפחה שלי.‬
‫אני חולקת עליך.‬ ‫מגיע לאנשים לדעת מיהו האדם שמייעץ להם.‬
‫אני מסכים עם זה,‬ ‫אז, או, יש לי שאלה אלייך.‬
‫לא, אני עוד לא מוכנה להמשיך הלאה.‬
‫המנהל, יש לי עוד כמה נקודות.‬ ‫-חשבתי שזה עימות.‬
‫אנא המשך, אוטיס.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫או, מה היית מייעצת למישהו שעשו לו גוסטינג?‬
‫טוב, אני זקוקה לקצת יותר מידע, אוטיס.‬
‫בטח.‬
‫פי־קיי, האם נכון שאו‬ ‫עשתה לך גוסטינג בשנה שעברה?‬
‫כן. כן, זה נכון.‬
‫ולא רק אותך היא משכה באף וזרקה הצדה.‬
‫היו גם אחרים.‬ ‫-עשית את זה גם לי.‬
‫ניסיתי לדבר איתך על זה, אבל התעלמת ממני.‬
‫אני…‬ ‫-הרגשתי חרא.‬
‫דרכת לי על הלב.‬
‫מישהו יכול לבדוק מה שלומה?‬
‫אני לא בטוח שהייתי רוצה ייעוץ‬
‫ממישהי שלא אכפת לה מרגשות של אנשים.‬
‫אוקיי.‬
‫מגיע לי לשלם מחיר על התנהגותי בעבר.‬
‫עזבתי כמה מערכות יחסים‬
‫ללא התקשורת הראויה,‬ ‫וזה לא משהו שאני מעודדת.‬
‫אני חושבת שלעזוב בלי ליישר את ההדורים‬ ‫זה לא בסדר,‬
‫והיה נורא גועלי מצדי לעשות את זה,‬ ‫ואני לוקחת על זה אחריות.‬
‫אבל זה לא קרה בוואקום.‬
‫עברתי מסע אישי בזמן האחרון, ו…‬
‫זה לא משהו שהתכוונתי לדבר עליו‬
‫לפני שארגיש מוכנה, אבל…‬
‫אני מניחה שלא השארת לי ברירה, אוטיס.‬
‫אז…‬
‫אלוהים…‬
‫אני א־מינית.‬
‫ונהניתי מאוד מהידידות עם האנשים‬ ‫שעשיתי להם גוסטינג, באמת,‬
‫אבל כשהקשר נהיה אינטימי יותר, אני פשוט…‬
‫הרגשתי מוצפת ולא בנוח.‬
‫לא ידעתי איך להתמודד עם הרגשות.‬ ‫לא היו לי המילים לבטא את זה.‬
‫אז עשיתי מעשה פחדני ופשוט ברחתי,‬
‫וזה משהו שאני ממש מתחרטת עליו.‬
‫אבל בניגוד לאנשים מסוימים,‬ ‫אני מסוגלת לקבל ביקורת בונה,‬
‫ואני מקווה שתאמינו לי‬
‫כשאני אומרת שאני עובדת קשה כדי להשתפר.‬
‫אני עובדת על לקבל את עצמי, ו…‬
‫ולהרגיש גאה בזהות שלי.‬
‫תודה.‬
‫זה היה רע, גבר.‬
‫מה קרה עכשיו?‬
‫אני חושבת שהיא ניצחה ואתה בוטלת.‬
‫כן.‬
‫יבוא.‬ ‫-סליחה. נאלצתי להביא את ג׳וי שוב.‬
‫אין בעיות. רוצה כוס תה?‬
‫לא, לא עשיתי במכנסיים. שקית קרח.‬
‫מרחתי משמן הצ׳ילי‬ ‫של הבן שלי על הנרתיק שלי.‬
‫אוי.‬ ‫-יש מצב שחטפתי כווייה בדגדגן.‬
‫אבוי.‬ ‫-חשבתי שבתור סקסולוגית,‬
‫לא יהיה לך אכפת שאני משתפת.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫תה.‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬ ‫-כן.‬
‫ארחץ ידיים.‬ ‫-יופי.‬
‫בבקשה.‬
‫זה רוטב הצ׳ילי?‬
‫את מצחיקה.‬
‫כן, פרי־פרי לטרום־גיל המעבר.‬
‫כמה זמן כבר יש לך תסמינים?‬
‫כמה שנים, אני מניחה.‬ ‫לא קיבלתי אבחון רשמי,‬
‫אבל גלי החום והווגינה הצחיחה‬ ‫לא מותירים מקום לספק.‬
‫טוב, את יודעת, את לא חייבת לסבול.‬
‫יש המון טיפולים זמינים,‬ ‫אם תפני לרופא המשפחה שלך.‬
‫אני עסוקה. אני עובדת המון.‬ ‫אני וורקהולית.‬
‫זה מה שגרושתי חושבת. אבל אני בעיקר‬ ‫יושבת פה ומשחקת בדינוזאורים.‬
‫נראה לי שאני בסדר.‬
‫אני לא חולה, את יודעת?‬
‫רק מרגישה לא בנוח.‬
‫בייחוד היום.‬
‫אז לרוב את מרגישה טוב עם עצמך?‬ ‫בלי שינויים במצב הרוח?‬
‫למה בדיוק את רומזת?‬
‫אה. לפעמים…‬
‫זאת הייתה בדיחה. סליחה.‬
‫מוקדם מדי.‬ ‫-בסדר.‬
‫הבן שלי כל הזמן אומר לי‬ ‫שאני אמוציונלית יותר מהרגיל.‬
‫לפעמים יקירינו רואים בבהירות‬ ‫את הדברים שאנחנו לא רואים בעצמנו.‬
‫האמת?‬
‫נראה לי שאני מתביישת.‬
‫נשים רבות לא מבקשות עזרה,‬
‫אבל זה משום שנושא…‬
‫כן, גיל המעבר, עדיין מקבל סטיגמה בחברה.‬
‫זה פשוט מגוחך.‬
‫אבל גם אם לא תקבלי שום טיפול,‬
‫עצם הפנייה יכול לעזור לך להרגיש מועצמת.‬
‫ואין שום סיבה להתבייש.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫הנה ג׳ין ששכרתי!‬
‫שוב שלום!‬
‫יותר מזה בשידור!‬
‫טוב, באמת הרגשתי טוב יותר‬ ‫אחרי התוכנית האחרונה, אני מוכרחה לומר.‬
‫כן. לגבי זה…‬
‫תקשיבי, טרי רוצה שאשכור את או‬ ‫בתור מנחה קבועה לצדך.‬
‫הוא חושב שהרעיון של שתי סקסולוגיות,‬
‫אחת צעירה ואחת מבוגרת, יותר,‬
‫הוא בדיוק מה שחיפשנו.‬
‫מה דעתך על זה?‬
‫יש לי ברירה?‬
‫כן.‬
‫לא.‬
‫הבנתי.‬
‫אני אוהבת את אחותי, באמת,‬
‫אבל היא כזאת לחוצה.‬
‫ככה היא מילדות.‬
‫היא חייבת לשלוט בכל דבר בחיים שלה,‬
‫ואין לה מושג איך ליהנות.‬
‫בעלי גרג בדיוק אותו דבר.‬
‫הוא כזה מדכא.‬
‫אני יושבת איתו לארוחת ערב וחושבת‬ ‫״אלוהים, גרג, אתה מדכא.‬
‫״כל דבר שאתה עושה מעציב אותי.‬ ‫אפילו הצורה שבה אתה אוכל עוף.״‬
‫פאק! שיט!‬
‫תזכרי שאני לא גרג!‬
‫סליחה, מותק. אבל תכיני את עצמך.‬ ‫זה עוד לא הכול.‬
‫אוי! פאק!‬
‫אל תגרדי.‬
‫סליחה, יש פה סירוב. יש לך כרטיס אחר?‬
‫לא.‬
‫תני לי שנייה.‬
‫היי.‬
‫צבונת, היי.‬
‫היה לי סירוב בכרטיס.‬
‫נראה לי שהוא נחסם.‬
‫את יכולה לשלם על טיפול שעווה בטלפון?‬
‫הוא לא נחסם עוד קודם?‬
‫אני אחזיר לך.‬
‫טוב, את יכולה לדבר עם הגברת? תודה.‬
‫היא…‬
‫הלו.‬
‫הסרה מלאה מלפנים ומאחור.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אנחנו עושים היכרות, נכון?‬
‫כן?‬
‫סליחה. אני…‬
‫עשיתי ניקיון, ולא…‬
‫כן.‬
‫אז…‬
‫למה עזבת את הלימודים?‬
‫פשוט…‬
‫לא הייתי טוב בזה.‬
‫כן, גם אני לא.‬
‫אני דיסלקטית, אז זה לא עזר.‬
‫היה לי מזל. אבא שלי הרשה לי לבוא לעבוד פה.‬
‫נראה לי שהוא הבין שאין טעם ללחוץ עליי.‬
‫ראיתי את אבא שלך‬ ‫אוסף אותך לשיעורי נהיגה.‬
‫נראה שגם הוא תומך בך.‬
‫לא ממש.‬
‫הוא תמיד התבייש בי.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הוא היה המנהל של בית הספר שלי,‬
‫ולא מצאתי את עצמי שם.‬
‫כמה שהשתדלתי יותר, זה רק החמיר.‬
‫הוא צעק עליי המון.‬
‫נשמע כמו בריון.‬
‫כן.‬
‫קצת מפחיד.‬
‫אבל עכשיו נראה שהוא משתדל. לא יודע.‬
‫מנסה להיות אבא נורמלי, אני מניח, או משהו.‬
‫אפשר להראות לך משהו?‬
‫אל תחשוב שזה מוזר, אבל…‬
‫כן. תניח את זה.‬
‫אני חושבת שסוסים יכולים‬ ‫לעזור לרפא כל דבר.‬
‫אז אם תסמוך עליי…‬ ‫-כן.‬
‫פשוט תירגע.‬
‫תניח יד על הבטן שלו.‬
‫שים יד פה.‬
‫כן, ו… כן.‬
‫תעשה את זה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫תרגיש את פעימות הלב שלו.‬
‫אתה מרגיש?‬
‫תגיד לי שעכשיו אתה לא מרגיש שהכול רגוע.‬
‫קצת מוזר לחבק סוס, אבל…‬
‫נכון.‬
‫שיט, אני צריכה להעביר שיעור.‬
‫להתראות.‬
‫בוא ותתלווה אליי.‬
‫שלום לכם.‬ ‫-שלום, ג׳ם.‬
‫מוכנים?‬
‫- אדם: אז קבענו ל״נשות פרק ג׳״ הערב? -‬
‫- כן! -‬
‫מייקל, נורא לא נעים לי. אני מרגישה שאנחנו‬ ‫עושים את זה מאחורי גבו של אדם.‬
‫אני חושב שאנחנו צריכים לחזור.‬
‫אי אפשר.‬
‫זה יהרוס את אדם.‬
‫אבל השתניתי.‬
‫מייקל…‬
‫העברת לו כמה שיעורי נהיגה.‬
‫ייקח זמן לרכוש את אמונו.‬
‫אוקיי.‬
‫- רובי: ראית את התגובות? -‬
‫- המטפל המיני המקורי -‬
‫- אוטיס שונא נשים -‬
‫לא!‬
‫טוב. קדימה.‬
‫שלום, יקירי. חזרת.‬
‫כן. אני יוצא.‬
‫לאן אתה הולך?‬ ‫שלושה ימים לא ראיתי אותך.‬
‫אני הולך למייב.‬
‫למה אתה קר כלפיי?‬
‫כי, אימא,‬
‫החלטת לשתף את המתחרה שלי‬ ‫בתוכנית הרדיו שלך.‬
‫מה? מי?‬
‫או? מה?‬
‫בכלל לא ידעתי שאתה מכיר אותה.‬
‫סיפרתי לך שיש מטפלת אחרת בקמפוס. זו היא.‬
‫ועכשיו היא מספרת לכולם‬ ‫שהיא כוכבת ״סקסולוגיה״.‬
‫טוב, היא באמת בערך הכוכבת של ״סקסולוגיה״.‬
‫שכרו אותה בתור המנחה־השותפה שלי.‬
‫אוטיס, אתה לא יכול סתם‬ ‫לבוא וללכת מתי שבא לך.‬
‫אתה עדיין חי בבית שלי,‬
‫והייתי רוצה להמשיך בשיחה הזאת, בבקשה.‬
‫למה את פתאום מתנהגת כמו הורה?‬
‫מה?‬
‫לא התייחסת אליי בכלל‬ ‫מאז שג׳וי נולדה. בכלל.‬
‫ואני יודע שזה קשה,‬ ‫ואני יודע שלא קל לגדל תינוקת,‬
‫אבל את מתייחסת אליי כמו אל מבוגר.‬ ‫אני עדיין זקוק לאימא.‬
‫אני אאחר.‬
‫כן, אני רוצה לקבוע עוד תור‬ ‫עם ד״ר מילר, בבקשה.‬
‫יבוא.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫לאן את יוצאת?‬
‫אני יוצאת לדייט עם אוטיס. הראשון שלנו.‬
‫את נראית מדהים!‬
‫איך היה היום?‬
‫לא משהו.‬
‫כן.‬
‫קלטתי שאין לנו את מי להזמין ללוויה.‬
‫אני עדיין רוצה שאימא תקבל פרידה נורמלית,‬ ‫אז אני צריכה למצוא פתרון.‬
‫לגמרי.‬
‫בכל אופן, זה בסדר. איך היה היום שלך?‬
‫כן… היה בסדר.‬
‫את יכולה לשבת לשתי שניות? סליחה.‬ ‫-כן.‬
‫אז נכון שחשבת שאני ואייזיק נתיידד?‬
‫כן.‬
‫אז אנחנו לומדים אמנות ביחד,‬
‫ודי נהיינו חברים.‬
‫ידעתי.‬ ‫-כן.‬
‫ממש קשה להגיד את זה.‬
‫מה? איימס…‬
‫נראה לי שיש בינינו משהו יותר מזה.‬
‫סליחה?‬
‫מה?‬
‫רגע, למה את צוחקת?‬
‫אני לא, אני…‬
‫סליחה, היה לי יום מוזר.‬ ‫-סליחה.‬
‫לא ציפיתי שתגידי את זה.‬
‫סליחה, את באמת מחבבת את אייזיק עכשיו?‬
‫כן.‬
‫הוא זעפן, הוא קצת גס רוח,‬
‫אבל הוא מבין אותי.‬
‫והוא עזר לי להבין שאני בעצם די חכמה.‬
‫איימס, את באמת חכמה.‬
‫חשבתי שאת רוצה להיות רווקה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫זה חרא. אני חרא בנאדם ואני חרא חברה.‬
‫את לא חרא.‬ ‫-אני כן.‬
‫איימי, את לא חרא.‬
‫מה דעתך על זה?‬
‫אני לא יכולה כרגע. סליחה.‬
‫לגמרי. אזוז.‬ ‫-נדבר בפעם אחרת.‬
‫כמובן. עיתוי מזעזע.‬
‫ממש סליחה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫נדבר.‬
‫תיהני בדייט.‬ ‫-תודה.‬
‫אני אוהבת אותך.‬ ‫-אוהבת אותך.‬
‫אני עסוקה מדי בשביל זה.‬ ‫-כן.‬
‫עלינו עלייך.‬
‫איך היה בלימודים?‬
‫כן… בסדר.‬
‫אני עומד לומר משהו,‬ ‫ואני צריך שלא תהיו דפנסיביות.‬
‫אני רוצה לברר מי היה תורם הזרע.‬
‫למה עכשיו?‬
‫טוב, תמיד היו לי שאלות.‬
‫איזה מין שאלות?‬
‫כל מיני דברים.‬
‫כמו… מי אני?‬
‫אתה יודע מי אתה, ג׳קסון.‬
‫אמרתי לא להיות דפנסיבית, אימא.‬ ‫-כן.‬
‫מה עוד?‬
‫האם יש סרטן תורשתי במשפחה שלו?‬
‫וגם מה המוצא שלו.‬
‫אני נורא חרדתי, ונראה לי שנולדתי עם זה.‬
‫וזה לא בא מאף אחת מכן.‬
‫טוב, אימא שלך ואני…‬
‫נחשוב על זה.‬
‫מה?‬
‫לא נראה לי שזאת החלטה שלכן, אימא.‬
‫יש לך המון על הראש כרגע,‬
‫ואתה מחכה לתוצאות הבדיקות שלך.‬
‫בדיוק.‬ ‫-והבגרויות שלך מתקרבות, אז…‬
‫זה לא הזמן.‬
‫ידעתי שאין טעם לדבר איתכן על זה.‬
‫היי!‬
‫אמרתי שבסוף זה יקרה.‬
‫אני לא‬
‫מוכנה.‬
‫- שון -‬
‫מה תרצי?‬
‫את שקית הסוכריות הזאת ששם. הלבנה.‬
‫בטח.‬
‫הלבנה. בבקשה.‬
‫אריק. טוב לראות אותך שוב.‬
‫המכללה שלי עושה‬ ‫את אירוע ההתרמה השנתי שלה,‬
‫ותהיתי אם נוכל‬ ‫לתרום את הכסף לבית התמחוי.‬
‫נהניתי מאוד לעבוד שם‬ ‫ולהיות חלק מהקהילה,‬
‫ואני חושב שחבל שזה לא יימשך.‬
‫זה נחמד מאוד מצדך.‬
‫תודה.‬
‫יופי!‬
‫יופי.‬
‫אודיע לחברים שלי. תודה, הכומר סמיואל.‬
‫לא הגעת לשיעורי ההטבלה.‬
‫כן.‬
‫אני כבר לא בטוח‬
‫שאני רוצה שיטבילו אותי.‬
‫אני מבין. אבל אתה מוזמן לחזור מתי שתרצה.‬
‫אחשוב על זה.‬
‫שלום.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫לא ידעתי שאתה במקהלת הכנסייה.‬
‫כן.‬
‫כדאי לך להישאר ולהקשיב. עבדנו על שיר חדש.‬
‫אני הולך להתחמם.‬ ‫-טוב.‬
‫נתראה תכף. אל תלך.‬
‫- הקרנה הערב‬ ‫״פגישה מקרית״ -‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫הבאתי לך פרחים.‬
‫אני לא יודע אם זה מוגזם.‬
‫אולי כאן, אבל כל פעם שיניתי את דעתי.‬
‫תודה.‬
‫אתה בסדר?‬
‫רציתי להגיד לך משהו.‬
‫אוקיי.‬
‫זה יהרוס את האווירה?‬
‫כי היה לי יום ממש נוראי,‬ ‫ואני ממש רוצה שפשוט ניהנה.‬
‫לא, זה… אני פשוט…‬
‫את נראית ממש טוב.‬
‫שניכנס?‬ ‫-כן.‬
‫- דן: אתה קרוב? -‬
‫- בפעם אחרת? סליחה -‬
‫- תאונת אופנוע -‬
‫ג׳ו! היי.‬
‫היי.‬ ‫-את נפגשת עם מישהו הערב?‬
‫הייתי אמורה, אבל…‬
‫הבריזו לי. כן.‬
‫הייתה לו תאונת אופנוע, מתברר.‬ ‫זה בטח מה שהוא אומר לכולם.‬
‫זאת מייב.‬
‫היי.‬ ‫-זו דודה שלי, ג׳ו.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום, ג׳ו.‬
‫אלוהים, היא אלילה!‬
‫תראה אותה. אתם זוג מקסים.‬
‫תפסיקי.‬
‫כדאי שנקנה כרטיסים, זה תכף מתחיל.‬
‫אבל… להתראות.‬ ‫-נעים להכיר.‬
‫יש מצב שתפרגנו לי כרטיס?‬
‫כן…‬
‫זה בסדר.‬ ‫-אין לכם התנגדות, נכון?‬
‫היי.‬
‫הבנתי שאתה לא רוצה שנהיה חברים,‬ ‫אבל אתה לא צריך להיות שמוק.‬
‫מה?‬ ‫-זה בסדר, אפסיק להציק לך.‬
‫קאל…‬ ‫-לא.‬
‫סליחה שאיחרתי. שנקנה פופקורן?‬
‫כן.‬
‫ויו.‬ ‫-היי.‬
‫היי, סליחה.‬
‫רבתי עם האימהות שלי.‬ ‫לא ידעתי לאן ללכת, אז…‬
‫בוא איתנו לסרט.‬
‫זה בסדר, נכון, בו?‬
‫כן. אקנה עוד כרטיס.‬ ‫-מגניב. תודה.‬
‫אני לא מאמינה שהשמוק הזה הבריז לי.‬
‫הוא אמר לי שהוא רוצה חתונה וילדים.‬
‫דגל אדום רציני.‬
‫איפה אנחנו?‬ ‫-היי.‬
‫כאן.‬
‫אבל אנחנו…‬
‫זה משפיל.‬
‫רוצה לשתות?‬
‫כן, אני רוצה לשתות!‬
‫טקילה?‬
‫כן וכן.‬
‫אני ממש מחבבת אותה.‬
‫זה חזק!‬
‫אז מה קרה?‬
‫סיפרתי להן, והן התחרפנו.‬
‫הן אמרו שהן לא מרשות לי לחפש אותו.‬
‫אבל הגעתי לגיל 18, אז אין להן מה לעשות.‬
‫אתה חושב שכדאי ללכת מאחורי הגב שלהן?‬
‫מה מאחורי הגב שלהן?‬ ‫-כלום.‬
‫הסרט מתחיל.‬
‫זה בפאקינג שחור לבן?‬
‫כזה עצוב.‬
‫אוי, שיט…‬
‫לא הפעילו כתוביות.‬
‫אני אשאל.‬ ‫-לא.‬
‫לא צריך. בואי נישאר.‬
‫לחיים, כולם!‬
‫״איך העין?״‬
‫״בסדר גמור, האמת. תודה ששאלת.״‬
‫״נראה לי שמצבה משתפר.״‬ ‫-״כן, היא תהיה בסדר גמור.״‬
‫״אילו חיים מסעירים יש לך.״‬ ‫-טוב, אני זז.‬
‫טוב, אבדוק אם הוא בסדר.‬
‫כל הגברים הם חארות.‬
‫לא אתה, אוטיס.‬
‫אתה דווקא ממש חמוד.‬
‫אבל רוב הגברים הם חורי תחת גדולים,‬ ‫פעורים ושמוטים.‬
‫ששש!‬
‫ששש אתה בעצמך!‬
‫שקט!‬
‫תירגע, אוטיס. שתה טקילה.‬
‫בו. חכה.‬
‫מה קרה?‬
‫למה הוא מדבר איתך על דברים פרטיים?‬
‫ונדחף לדייט שלנו?‬ ‫ברור שהוא בעניין שלך, ויו.‬
‫אמרתי לך שזה לא ככה. אנחנו רק חברים.‬
‫אוקיי. אם את אומרת.‬
‫אבל נראה לי שאת לא יודעת כמה את נהדרת.‬
‫ויש לנו מבחני מכינה בקרוב,‬
‫אז שהוא לא יסיח את דעתך, טוב?‬
‫סליחה שהתעצבנתי.‬
‫פשוט…‬
‫נראה לי שאני מתאהב בך.‬
‫את לא חייבת לענות.‬ ‫-נראה לי שגם אני מתאהבת בך.‬
‫- ויו: בדרך הביתה.‬ ‫בו לא מרגיש טוב. סליחה! -‬
‫- בבקשה תביא את המעיל שלי -‬
‫רק עוד אחד.‬
‫סליחה.‬ ‫-אולי תפסיקי לזרוק פופקורן?‬
‫סליחה.‬ ‫-יעיפו אותנו!‬
‫בסדר, אפסיק.‬
‫אני אקרא לסדרן.‬ ‫-אוקיי.‬
‫תגידי לו גם שיחליף את הסרט.‬
‫כי הסרט הזה איטי.‬
‫אתה יודע איזה סרט ממש טוב?‬
‫ההוא עם ליידי גאגא…‬
‫תהיי בשקט, יעיפו אותנו מפה!‬
‫הוא משתין על עצמו, והוא עצוב.‬
‫זה סרט טוב.‬
‫סליחה, אני מבקש שתלכי.‬
‫אני…‬ ‫-הולכים. קומי!‬
‫אני קמה!‬
‫אני נורא מצטערת.‬ ‫-סליחה.‬
‫אני תכף מקיאה.‬ ‫-מייב, בבקשה תעזרי.‬
‫אני אקיא אם לא אוכל משהו.‬ ‫-חכי שתגיעי…‬
‫את כל כך יפה.‬ ‫-…הביתה.‬
‫אני ממש מחבבת אותך.‬
‫תיכנסי. היי, גבר.‬ ‫-לא להקיא על המושבים, בבקשה.‬
‫תחגרי. הנה התיק שלך.‬
‫היי, חבר. אתה יודע לאן לנסוע?‬
‫רק עד סוף העלייה. קח 20. תודה.‬
‫מייב!‬ ‫-ביי.‬
‫לאן את הולכת? שמרתי לנו שולחן במסעדה.‬
‫נעשה את זה בפעם אחרת. בוא.‬
‫כן…‬
‫הנה היא.‬
‫- אזהרה‬ ‫הכניסה אסורה -‬
‫את לא תצליחי להיכנס.‬
‫באמת?‬
‫כן, למה?‬
‫אתה מפחד?‬
‫בוא אחריי.‬
‫אוקיי.‬
‫כל כך הרבה מדרגות… אלוהים!‬
‫שיח מזורגג.‬
‫אוקיי.‬
‫פאק.‬
‫אלוהים. ברצינות, איזה שטויות…‬
‫ג׳ין!‬
‫ג׳ין.‬
‫את שיכורה?‬
‫אני יודעת שאת כועסת בגלל הרופאה,‬
‫אבל את האחות הכי טובה שהייתה לי בחיים.‬
‫אני אחותך היחידה.‬
‫את כל כך טובה אליי.‬
‫את כזאת אישה טובת לב,‬
‫ואני על הפנים.‬
‫לא פלא שאף אחד לא אוהב אותי.‬
‫טוב, אני אוהבת אותך, ג׳ו.‬
‫אני יודעת.‬
‫וזאת הסיבה שאת תכעסי נורא‬
‫כשאספר לך על החוב.‬
‫איזה חוב?‬
‫אני חייבת המון כסף.‬
‫כמה המון?‬
‫המון המון.‬
‫אפשר לשאול אותך שאלה טיפשית?‬ ‫-כן.‬
‫למה לא רצית שאשאל לגבי הכתוביות?‬
‫אני לא אוהבת להקשות.‬
‫למה?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אם זה היה משפר את החוויה שלך,‬
‫לדעתי היית צריכה לשאול.‬
‫אני אעשה מזה עניין,‬ ‫כל פעם שיקרה דבר כזה,‬
‫אבלה את חיי בוויכוחים לא נעימים‬
‫עם אנשים בלי נכויות.‬
‫הגיוני.‬
‫זה קורה לי לפעמים עם אימא שלי.‬ ‫היא לא מבינה את הזהות שלי.‬
‫אני אוהב.ת אותה,‬ ‫אבל נמאס לי להסביר לה דברים כל הזמן,‬
‫אז פשוט הפסקתי לדבר איתה.‬
‫אבל מותר לך לבקש דברים שאת צריכה.‬
‫חבל שמעונן,‬ ‫כי הייתי מתה להראות לך את הכוכבים.‬
‫מה?‬
‫את באמת מנסה לדבר איתי על כוכבים עכשיו?‬
‫זה המהלך האופייני שלי, תודה רבה.‬
‫את יכולה גם לנשק אותי.‬
‫אלוהים.‬
‫בוא.‬
‫אוקיי.‬
‫בוא.‬ ‫-אנחנו ממש לא אמורים להיות פה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫בוא נשכב.‬
‫בדיוק שתית, אז לא נראה לי ש…‬
‫אני בסדר, אני לא שיכורה.‬ ‫-את כן.‬
‫אני רוצה לשכב איתך.‬
‫תוריד את המעיל.‬ ‫-כן.‬
‫זה טיפונת מוזר.‬ ‫-למה? זה בסדר.‬
‫תפסיק לדאוג.‬
‫לא. תפסיקי.‬
‫סליחה. ביליתי את הלילה עם רובי.‬
‫הייתי מוכרח לספר לך.‬
‫זה קרה כשהיית באמריקה. רבנו, ו…‬
‫פשוט ישנו יחד, ו…‬
‫לא, לא היה סקס.‬
‫לא קרה כלום, פשוט ישנו באותה מיטה.‬
‫סליחה.‬
‫פאק.‬
‫מייב.‬
‫לך תזדיין.‬
‫שיט, יש פה מישהו.‬
‫יש שם מישהו. קדימה.‬
‫המעיל שלי!‬
‫אסור לי להיעצר.‬
‫היי!‬ ‫-אני צעיר מדי.‬
‫מה נראה לך שאתה עושה?‬
‫פאק!‬ ‫-הצוואר שלי!‬
‫מספיק עם השטויות!‬
‫אימא, זאת מייב.‬
‫שלום, מייב.‬
‫עברית: יניב אידלשטיין ‬