Ahoj.
Pojď.
- Já tě znám. - Pomůžeš mi?
- Jasně. - Vem to.
- Tady? Jo. - Cítíš to? Tahej.
- Ty bláho. - Dobrý? To je macek!
- Jo. - Ty jo.
- Ahoj, krasavče. - To nebude ryba z řeky.
Asi bys ji měla hodit zpátky, ne?
- Nesahej mi na rybu. - Musí zpátky.
Řekla jsem: „Ne!“
Ty jo.
Jsi Bůh?
Prosím, neříkej mi, že jsi čekal starého bělocha.
Musíme si kapánek promluvit.
Mám průšvih?
Proč se ke kostelu obracíš zády?
Já nechci, ale mám pocit, že se nemůžu nechat pokřtít.
- Je to těžký. - Život je těžký.
A je třeba přinášet oběti, ale tvůj kostel tě potřebuje.
Já tě potřebuju.
Věčně hřeším.
Ráno jsem si vyhonil.
A víš, že nosím spodní prádlo dva dny po sobě a…
Eriku Effiongu! Jsi mé drahé dítě.
Jsi statečný a odvážný a nesmírně temperamentózní.
- Takové slovo podle mě neexistuje. - Ty odporuješ Bohu?
Ne, já jenom… Nechtěla jsi říct „temperamentní“?
To je od tebe moc milé.
Mlč a poslouchej.
- Cal? - Nechceš chleba?
Co to kurva bylo?
SEXUÁLNÍ VÝCHOVA
OTIS VÍM, ŽE POŘÁD NECHCEŠ MLUVIT,
ALE JESTLI NĚCO POTŘEBUJEŠ, JSEM TU
SMUTEČNÍ ŘEČ PRO MÁMU
SOUTHCHESTER – POZNÁMKY
Jo, šla bys otevřít?
Otisi?
Dobré ráno, sluníčko.
Ne. No dovol. Co děláš u mě doma?
Přišla jsem za tvojí mámou.
- Aha. - Mám volnou hodinu, takže…
Jo, máš na tom krčním límci pár drobků.
- Co se stalo? - Do toho ti nic není.
Hele, Otisi, nemusíš být takový.
Vím, že se ta debata trochu vyostřila,
ale je to holt soutěž.
Vyostřila? Lhala jsi o mně před celou školou.
Nelhala jsem. A ty jsi mě před celou školou vyoutoval.
Paní doktorko.
Dobrý den. Snad nevadí, že jsem se stavila.
Chtěla jsem před dnešním vysíláním projít pár věcí.
Ano, jistě.
- Půjdeme do mé pracovny? - Nebudu rušit.
Přijdu tam za okamžik. Otisi!
Miláčku.
- Nečekala jsem ji. - To je jedno. Mami, musím jít.
Počkej.
Poslyš, já vím, že si Maeve prochází obdobím, kdy je zranitelná.
Já jen že… že bys měl věnovat pozornost
svým vlastním instinktům.
Mami, spískali jsme to oba. Chápeš? Maeve mě k ničemu nenutila.
Dobře. Je mým úkolem mít o tebe starost.
Když sis do rádia vzala mou Nemesis, starost jsi neměla, že ne?
Užij si bojovou poradu.
Dobrý den. Prosím, posaďte se na chvíli.
Tohle je bezpečný prostor.
Ty brďo.
VÝCHOVA MUŽŮ PROFIL POSTPUBESCENTA
1. KAPITOLA OTISŮV NEČEKANÝ VÝRON
O?
- Ano, dobrý den. - Dobrý den.
Ruby!
Ahoj.
Co tady děláš? Co je to?
Jo tohle. To nic není, namožený krk.
Chtěl jsem s tebou mluvit
o dalších krocích, co se týče těch voleb.
Lidi tě mají za meninistu, který outuje druhé.
Já vím, ale není to pravda.
A ty jsi machr na PR.
Myslím, že dokážeš dostat k lidem pravdu a poradit si s tím jejím „spinem“.
Tak dobře. Pustím se do toho dneska.
- Díky. - Kam jedeš?
No, na pohřeb Maeviny mámy.
Což mi připomíná…
Kdybys čirou náhodou narazila na Maeve
a ona se tě zeptala na tu noc, víš, jak jsem zůstal u vás…
Řekl jsem, že jsme dělali na kampani a neúmyslně usnuli.
Vždyť je to pravda.
Já vím. Ale byla to blbost.
A nechci, aby si myslela, že jsme víc než kamarádi.
Proto jsi tady. Abys minimalizoval škody na vztahu.
Ne.
Trošičku, ale ne,
chtěl jsem s tebou mluvit o kampani.
Maeve se nemusí bát. Nejsme víc než kamarádi.
- My nejsme ani kamarádi! - Ruby.
Tohle úplně nejsi ty.
Jsou to ale smuteční šaty jaksepatří, takže mámě by se líbily.
Dobře.
Bože.
- Mám to oko ošklivý? - Ne.
Co se ti stalo?
Pokusili jsme se s Otisem o sex. Byla to katastrofa.
Jo, nemluvíme spolu.
Je to na dlouhý povídání. Chtěla jsem ti napsat, ale…
Jo.
Já vím, zrovna na tom nejsme nejlíp. Chápu.
Aimes, z té věci Isaakem nemám dobrý pocit.
- Myslíš, že byste mohli být kámoši? - Určitě.
Neměla jsem o tom mluvit.
K ničemu nedošlo a nikdy ani nedojde.
Slibuju.
Nemůžu uvěřit, že jdeš na pohřeb se sexuálním úrazem.
- Byla by hrdá. - Přestaň.
Maeve, volá někdo z Wallace.
Co říkali?
Ptají se, jestli se vrátíš, abys dokončila kurz.
Řekni, že teď nemám čas. Zavolám.
Dneska zpopelňujeme mámu.
- Ano? - Jackson Marchetti?
- Ano. - Přišly výsledky vašich testů.
Pan doktor by rád, abyste přišel dnes v 16:00.
Dobře, budu tam.
Brzy na viděnou.
Do prdele.
VIV BUDEME TAM S BEAUEM
TAK ZATÍM
Jak víte, ve svém video kanálu s nadšením vyvracím sexuální mýty.
Napadlo mě, jestli nemáte nějaký mýtus, který byste chtěla vyvrátit vy.
Tak se na to podíváme. Takhle z hlavy…
Myslím, že stále panuje mýtus,
že ženy, které často provozují sex,
mají uvolněnou vulvu.
Dobře.
Dobře, no…
možná to zkusme znova, ale trochu hutněji.
Takže se zeptám na mýtus
a vy vzápětí vyrukujete s vytahanou vagínou.
Takže Celia po vás chtěla, abyste mi pomohla s podáním?
Ne. Myslím, že jenom chce, aby pořad byl trochu svižnější.
Jasně.
Proboha.
Je to velmi ponižující. Rozumy mi dává sedmnáctileté děvče.
Sakra. Pardon, nechci vám šlapat na prsty.
Ne, v pořádku. Nemůžete za to.
No…
být v živém vysílání je úplně jiné,
než když člověk sedí tváří v tvář někomu v soukromí.
Možná si připadáte odhalená.
Ano.
Popravdě řečeno jsem se vrátila k práci příliš brzy.
A… na tom každopádně nezáleží.
Ale ne, záleží.
Jestli se chcete svěřit, ráda budu poslouchat.
Víte, pořád mám pocit,
že když žena opustí kariérní horskou dráhu,
už nemůže zpátky.
A mně už na začátku trvalo dlouho, než jsem se na tu dráhu dostala…
Vážně? Já jsem si myslela, že jste to dělala vždycky.
Ano, jistě.
Když jsem byla vdaná, s má kariéra měla správný kurz.
Když pak manžel odešel,
bylo to velmi těžké.
Cítila jsem smutek.
A zvyknout si na roli samoživitelky bylo
opravdu těžké.
Mami?
Nakonec mě to ale posílilo.
A věděla jsem, že nejdůležitější je, aby se na mě Otis mohl spolehnout.
Proto jsem usoudila, že bude stačit, když budu dělat terapii.
Vždy jsem ale chtěla něco víc.
Takže když přišla nabídka práce v rádiu,
nechtěla jsem si nechat ujít příležitost.
Jo, to dává smysl.
Ale taky to muselo být dost náročné.
Bože, jak jste mě dokázala takhle rozmluvit?
Myslím, že dneska večer to dopadne skvěle. Jenom si musíte věřit.
Zdravím vás, týme. Samantha, vaše obřadnice.
Ty jo.
- Průvodkyně. - Dobrý den.
Provedu vás smutečním obřadem.
Co máte s okem?
- Měla sex… - Nehoda.
Elaine to na té fotce sluší.
Erin.
Máma se jmenovala Erin.
Ano. Omlouvám se.
Dobrá, rychlý seznam.
Fotografie. Odškrtnuto.
- Máte vlastní smuteční květiny? - Ano, to zařizuje bratr.
Odškrtnuto.
Program obřadu?
To mám na starosti já.
Odškrtnuto.
Máte pro Erin vybranou úvodní skladbu?
Ano, mám.
Odškrtnuto.
To slovo říkám ráda.
Odškrtnuto.
Je to super slovo.
Škobrtá po jazyku. Škrty škrt, škrt.
Aimes.
Promiň.
Mám pokračovat?
Ano.
Bezva oblek.
Díky.
- Díky, že můžu odejít dřív. - Za málo.
Poslyš, na lekcích jsi opravdu dobrý. Děti tě nadšeně poslouchají.
Možná bys to mohl zkusit sám.
Tak jo, dobře.
Můžu… Tu kravatu máš…
Promiň.
Nepovedlo se mi to. Když jsem nervózní, třesou se mi ruce.
Proč jsi nervózní?
Možná se uvidíme s ex.
Byla tvoje první láska?
Byla… Jo.
Tak nějak.
Už je to dlouho, ale pořád to bolí.
No, tohle asi nikdy snazší nebude, ale vypadáš skvěle, takže…
O dost přichází.
- Táta je tady, tak já půjdu. - Jasně, prima. Tak zatím.
- Adame. - No?
Můžeš řídit.
Dobře.
OSLAVUJEME ŽIVOT ERIN WILEYOVÉ ODPOČÍVEJ V POKOJI
Konzumaci jídla obvykle při obřadu nepovolujeme.
Aha.
Vypadají báječně.
Smím?
Vynikající.
- Vynikající. - Do prdele.
- Sean to nezvedá. - Já pro kytky zajdu.
Ne, na kytky kašlu.
Celé je to zbytečné. Nikdo nepřijde. Já to říkala.
Co ten tvůj krk?
Řekl bych, že lepší.
- A co starouš penis? - Nevím, co s ním je.
Měl jsem výčitky, že jsem zůstal u Ruby,
a pořád jsem na to musel myslet.
Myslíš, že jsi chtěl, aby Maeve trochu žárlila?
- Ne. - Ne? Ani trošičku?
Nebyl bych tam, kdybys mi nedal košem kvůli novým kámošům.
Počkat, ty svaluješ vinu na mě?
Otisi, řekl jsi, že ti to nevadí!
To je Maeve. Počkej.
Čau.
Sean tu měl být ve dvanáct. Nezvedá telefon.
Určitě brzo dorazí.
Fakt ho tu potřebuju.
My ho najdeme. Neboj. Kde bydlí?
U kamaráda.
U Křiváka Moa.
Pošli mi adresu.
Hned to bude.
Dobře, jo. Neboj.
- Dobře, čau. - Čau.
Kam jedeme?
Hledat jistýho Křiváka Moa.
Panebože, želvičko!
Právě se usmála. Ne jako při pšoukání, ale doopravdy.
- Už se někdy usmála? - Ne. Ahoj.
No tak, usměj se na maminku.
Kurva. Promiň. Neměla jsem nic říkat.
- To nevadí. - No tak, lásko. Usměj se.
- Myslím, že má hlad. - V pohodě.
V pohodě.
Šíleně mě bolí hlava.
Říkali, že to nastane, když nasadím antidepresiva.
Nemáš něco na bolest?
Ne, nemám.
Promiň.
Jo. Uvažuju o péči o děti.
Možná bych si mohla otevřít jesle.
Takové ty nóbl jesle s dětskou jógou.
Jo.
A to před splacením dluhu, nebo potom?
Jo, o tom jsem s tebou chtěla mluvit.
Jestli bys mi na to nepůjčila. Všechno bych ti vrátila.
Samozřejmě.
Je to fůra peněz.
Ale nemůžeme si o tom promluvit jindy?
Slibuju, že se nad tím zamyslím. Ale musím do lékárny.
Sakra. Nevzala bys mi Mooncup?
A taky vlákninu v prášku. Několik dní jsem nebyla na velké.
Víš co? Půjdu s tebou.
Výborně.
Proč nic neříkáš?
Je pokrytecké, že tu queer párty bereš osobně.
- Dáváš mi košem kvůli Maeve neustále. - Eriku.
- Maeve právě… - Není to poprvé, že ne?
Ne. Už se skoro nevídáme, Eriku.
Pořád jsi s Abbi a spol.
Ahoj.
Ahoj, hledáme Křiváka Moa.
- Nejmenuje se tak. - Říká se mu tak.
Křivák Mo. Jo, to jsem já.
Je tady Sean?
Ne. Včera večer se nevrátil.
Když ho uvidíš, řekneš mu, ať zavolá ségře? Spěchá to.
Jo.
- Jo? - Jo?
Dobře. Díky, Křiváku Mo.
Počkejte.
Tohle přišlo Seanovi.
Nemůžu to mít doma kvůli alergii,
tak si to vemte.
- Asi ho uvidíte dřív než já. - Jasně.
- Jo, jasně. - Díky.
Já to nechápu.
Nechceš, abych měl jiné kamarády, nebo co?
Já nevím. Někdy mám pocit,
že bys radši byl s cool lidmi.
A na mě kašleš.
Tak to není, že bych radši byl s nimi, Koláčku.
Ale někdy toho máme víc společného.
Můžeš mi říct jednu věc, kterou teď řeším?
- Vracíš se do kostela? - Ne, tam se nevracím.
Mám z toho existenciální krizi, ale to nemůžeš vědět,
protože tě nezajímá nic, co se netýká tebe.
To přece… Ne, tohle není fér.
Jak to? Pokračuj.
Bacha. Ty jo.
Panebože!
Nemůžu zastavit. Eriku, pomoc!
Koláčku! Panebože!
Koláčku! Panebože. Není ti nic? Podej mi ruku.
- Mám v oku borovici. - Podej mi ruku!
- Panebože. - Něco mám v oku.
- Dobrý? Ukaž mi to oko. - Dobrý.
Zasranej límec!
Ty kytky!
- Budou v pořádku. - Co uděláme?
- Bude to dobrý. - Eriku, napíchej je tam.
Ne, Koláčku.
Karafiáty patří ven, růže dovnitř.
Drž se barevné koncepce.
Taky máme něco společného, ne?
Jasně že jo.
Jen se snažím říct, že některým částem mého života
moc nerozumíš.
Čemu třeba?
Třeba tomu, že jsem křesťan.
Nebo tomu, že moje rodina nemá tolik peněz jako ta tvoje.
Nebo například nemluvíme o rase.
Hele, asi se snažím říct, že jsme úplně jiní
a nemluvíme o tom.
- Dobře. A proč to vyčítáš mně? - Já ti to nevyčítám.
Jen se snažím říct, jak se cítím.
No, přijdeme pozdě.
Dáme tohle do pořádku a…
Super.
Constable.
Proslavil se krajinkami, hlavně ze Suffolku.
Zní to nudně, ale v jeho podání tyto krajiny pulzují dramatem.
Mokvající břehy, rozpadající se zdi,
kluzké mosty, živoucí, dýchající, pohybující se stromy.
Zbožňoval vrby.
SEJDEME SE NA ZÁCHODĚ?
Lákaly ho větve nořící se do zvlněné vody.
Přímo cítíte vlhký ranní vzduch.
Maloval jinou podobu pocitů.
Ano?
Mohla bych si odskočit?
Ano. Promiňte. Samozřejmě.
Kde jsem to byla? Ano.
Constablův nedoceněný génius.
Tento niterný, živoucí, pohybující se…
Můžu se tě dotýkat?
Promiň. Beru tesťák, tak jsem myslela, že nebudu mít menstruaci.
V pohodě. Nevadí mi to.
Jsi v pořádku?
Jo.
Myslím, že… Myslím, že potřebuju chvilku.
Zvedni to, ty kreténe. Do prdele.
- Bože můj. - Ahoj.
Čau.
Nenašli jsme ho.
Ty kytky se uprostřed trochu rozpadly. Promiň.
V pohodě?
Jo. Jenom chci, aby to Sean kurva vzal.
SEAN KDE SAKRA JSI?
Pomalu bychom měli začít.
Čekáte na nějaké hosty?
Ne, jsme kompletní.
Půjdeme, ať to máme za sebou?
- Jo. - No, totiž…
Počkej. Ty kytky.
Co… Co tady dělají?
Bála ses o účast, tak jsem je pozvala.
Snad jsem neudělala chybu.
To je od tebe moc hezké. Děkuju, Aimes.
Výborně. Říkala jsem si, kdo asi ponese rakev.
Pojďte.
Jo.
Pojďte.
- Ahoj. - Díky, že jste přišli.
Dobrý den.
Mámina oblíbená.
Tu písničku miluju.
Tak jo. Ke mně.
Otočka.
Dobře.
Prosím povstaňte, pokud můžete.
Tím myslela tebe.
Promiňte, wi-fi je…
Máme se vrátit?
- Máme začít znova? - Ne, pokračujte.
- Couvneme trochu? - Otisi, pokračuj.
Promiňte.
- Otisi, pojď. - Tak běž.
Můj prst.
Pojďte.
Ježiši.
- Omlouvám se. - Pomalu.
Tak jo, pomalu.
- Teď se otočíme. - Otočka, jo? Dobře, fajn.
Opatrně. Teď vyrovnat.
Prsty. Moment.
Pojďte.
Všechny vás vítám a omlouvám se za tu nepříjemnost s hudbou.
Erin si ale určitě zpívá svou oblíbenou písničku, ať je kdekoli.
Doufejme.
Já jsem Samantha.
Provedu vás rozloučením.
A sešli jsme se zde, aby Erin Wigleová mohla dál…
Wileyová. Erin Wileyová.
- Wileyová? - Jo.
Vypadá to jako Wigleová.
Je tam jednoznačně Wileyová.
…aby Erin Wileyová
mohla dál žít v našich vzpomínkách.
Erin se narodila v Moordalu
a zanechala po sobě dvě děti.
Tři.
Tři děti.
Maeve, Seana a Elsie.
Byly světlem jejího života.
Jako svobodná matka čelila výzvám,
ale byla to laskavá žena,
která se všem protivenstvím postavila s energií a nadšením.
Co tady děláš?
- Promiň, že jdu pozdě. - Vítejte.
- Co jsou zač? - Volám ti několik hodin.
Ráda poslouchala hudbu, povídala si s přáteli.
A řeknu vám,
myslím, že můžeme najít útěchu v tom,
že na nebi dnes zazáří
mimořádně jasná nová hvězda.
To je super.
Tohle je bomba. Fakt.
- To jsou totální žvásty. - Mlč.
Ale výborný provedení.
Děkuji.
Přestaň.
Myslím, že bych něco doplnil.
Ne, Seane.
Jestli nevadí, řeknu pár slov…
- Díky. - Prosím, ne.
…o svojí mámě.
Seane.
Moje drahá matička
umřela na to, co milovala.
Drogy.
No tak. Nezbaštili jste všichni, že je „jasná hvězda na nebi“,
že ne?
Ne, myslím, že by bylo mnohem lepší,
kdybych se jako její syn
podělil o pár příběhů z našeho dětství.
Mám jim říct o těch hrách, co jsme hráli?
Mám? Zaprvé, fotbal ve tmě.
To bylo bezva.
To nás máma uprostřed noci vykopla z karavanu,
aby se mohla sjet a potom píchat s nějakým Gregem.
Pak se samozřejmě hrál „lov na cígo“ neboli „ulov cigaretu“.
To když jsme šli do parku
a museli jsme na všechny čtyři a hledat v bahně vajgly,
co byly dost dlouhý, protože nám došly peníze.
A pak… mám toho spoustu. Můžu pokračovat.
- A pak oblíbená… - Přestaň, Seane. Stačí.
Ztrapňuješ se.
Necintej, sestřičko.
Jako kdyby nóbl šaty a pěkná fotka někoho přesvědčily,
že máma byla něco jinýho než špinavá fetka.
Padej.
Padej!
Fajn. S radostí.
Čau, mami.
Myslím, že si uděláme malou přestávku.
Seane.
Seane, neutíkej přede mnou.
- Proč jsi takový sobec? - Protože nejsem falešný jako ty.
- Snažím se jí udělat hezké rozloučení. - To není fér.
Co není fér?
Ty odsud vypadneš,
ale já umřu sám, jako máma.
Můžeš přestat brát, Seane.
Na tom ale stejně nezáleží.
Vrátíš se ke svýmu nóbl životu v Americe
a zapomeneš, že existuju.
Odcházím.
Seane, nedělej to. Loučíme se s mámou.
My jsme jí ale za rozloučení nestáli, že ne?
Vážení zákazníci, všechny tropické ryby jsou za poloviční cenu.
Tenhle koalí vynález je prima.
Podívej, už usnula.
Sakra.
- Co to děláš? - Schovávám se.
- Před kým? - Před ním.
Panebože, to je Dan! Sakra. Tak přece jen měl nehodu na motorce.
Co to děláš?
Odkud znáš Dana?
To s ním se scházím.
Do prdele.
Co je?
Je to Joyin táta.
Co? Ty a Dan?
Jak moc jseš si jistá jeho otcovstvím?
Na 95 procent.
Do hajzlu!
- Nespala jsi s ním, že ne? - Ne.
Fakt se mi ale líbí.
- Chápeš, že se s ním nemůžeš scházet? - Jo, samozřejmě.
- Sakra. - To je kurva typický.
Jsi doma brzo.
V pohodě?
Teď o tom mluvit nechci.
Jestli to nevadí.
Dobře.
Můžu si dát dortík?
- Je v pohodě? - Já doufám.
Zdravím, mládeži.
Dobrý den.
Jen vám chci říct,
že odpoledne mám další pohřeb.
Takže…
Dobře.
Jo.
- Jdu se po ní podívat. - Dobře.
To je v pořádku.
- Jak se máš? - Fajn.
Fajn.
Dělám teď u koní.
Vážně?
Už jsi to
řekl rodičům?
Jo, řekl.
Zvládli to celkem dobře.
To je úžasný, Adame. To je velká věc.
Jsem na tebe pyšný, fakt.
Pro mě je to pořád těžký.
Být vyoutovaný.
Za jak dlouho ses zbavil pocitu studu?
Je to dlouhá cesta.
Ale Adame, musíš věřit tomu, že si zasloužíš dobré věci.
A Adame, musíš se mít rád.
Vím, že jsme se…
k sobě nehodili.
Ale fakt mi chybíš.
Jsi strašně
temperamentální.
To jako… Promiň, myslíš temperamentní?
Jo, přesně tak.
Přesně tak.
Coline, ne.
Co?
Nemůžu ji najít.
Co uděláme? Řekneme všem, ať jdou domů?
Ne. Vrátí se. Teda myslím.
Dobře.
Pořád přede mnou klepe na hodinky.
Mám tě.
Myslíš, že když umřu trapností, dostanu slevu?
Podívám se do ceníku, ale pochybuju.
Nepotřebovala jsem tam publikum.
Aimee jen chtěla pomoct.
Sean je nešťastný.
Nebyla úplně špatná.
Jasně že ne. Nikdo není úplně špatný.
Hele, je to fakt na hovno.
A většina z těch, co jsou tady, nechápou, co je to dysfunkční rodina.
Ale i když je to těžký, chtěla jsi Erin uctít
a to si zaslouží obrovské uznání.
Tak se tam vrať a řekni jim o svojí mámě.
Dobře.
- Dobrý? - Jo.
Dobrá, přátelé, pauza skončila.
Následuje smuteční řeč,
kterou přečte Erinina dcera Maeve.
Tak jo.
Promiňte.
Bratr říkal pravdu.
Máma byla závislá.
Taky mi pomohla založit první firmu, když mi bylo osm.
Umývala jsem auta.
Učila mě vytipovat si stálé zákazníky
a vydělat na dýšku.
Ráda zpívala, i když zpívala strašně
a text vždycky zkomolila.
A nikdy jsme nebyli o hladu,
což byl heroický výkon.
I když byla sjetá, uměla udělat ty přiblblé palačinky
s čokoládovými smajlíky
celkem dobře.
Jo, a myslím…
Promiňte.
Jo.
Asi tím chci říct, že matka může někdy být celkem mizerný rodič,
a přesto ji můžete mít rádi a přát si, aby jí zas bylo líp.
Že někdo může být narkoman, a přesto být štědrý a laskavý.
Opravdu jí mám za zlé všechno, co mi způsobila, ale…
současně ji postrádám celou svou duší.
Tak jo.
Náš obřad se chýlí ke konci
a všichni se vrátíme ke svému běžnému životu.
Doufám, že jste našli aspoň špetku útěchy v tom, že jsme se tu všichni sešli.
Děkuji.
Dáš to?
Jo.
Myslíš…
Myslím, že jo.
- Tak jo. - Jo.
Kdo je to?
Pojďte!
A všichni! Pojďte!
Jdu ho zkontrolovat.
Jasně.
Díky.
Čau.
Co se děje?
Měl jsem…
Já jen jestli je všechno v pořádku.
Jo, v naprostém.
Vrátím se za chvilku. Děkuju.
Jo, jasně.
Co?
Já ti nevím. Podle mě je trochu divnej.
Beau?
Jak to myslíš?
Je strašně intenzivní, ne?
Proč žárlíš?
Já nežárlím. Jen mám obavy, že se to vyvíjí moc rychle.
- Jacksone, je to můj přítel. - Jo.
A vím, že máš teď těžké období, ale…
jsem šťastná.
Když myslíš.
- Všechno dobrý? - Jo.
Tak jo, jdeme dovnitř.
- Rád jsem tě viděl. - Já tebe taky.
Opatruj se, jo?
- Ahoj. - Ahoj.
V pohodě, kámo?
Jo.
Jenom jsem bral Viv věci.
Promiň.
Ahoj, Jeffrey. Díky, žes přišel.
Cynthia se moc omlouvá.
Pohřby jí připomínají Jonathana.
Jasně, jo.
Tvoje máma byla někdy na facku, ale je smutný, že umřela.
A to, co jsi říkala, bylo…
bylo krásný.
Díky, Jeffrey.
Dobrý den.
Dobrý den. Díky, jste přišli.
Maeve, je mi to moc líto.
Jak se máte?
- Jo, dobře. - Jo.
Pořád učím a Emily se vrátila na univerzitu.
Ty jo.
Ano, dělám si magistra na oboru literatura.
Ano.
Inspirovala jste mě vy.
- Vážně? - Studujete na Wallace.
- Musí to být úžasné. - Jo, jste kanón.
Je to super.
Určitě se vám tam daří. Patříte k nejlepším studentům.
Každopádně…
jsem na vás neskutečně pyšná.
Učit vás a sledovat, jak se vám daří
navzdory tolika překážkám,
to bylo jednou z největších výsad mé učitelské dráhy.
Děkuju.
- Šťastnou cestu. Pochutnejte si. - Určitě.
Aimeeina specialita.
Ahoj, Maeve.
Upřímnou soustrast.
Díky. Pochutnej si na dortíku.
Díky. Díky, že jsi přišel.
Ahoj.
Všechno dobrý?
Protože myslím, že hádky nejsou nutné.
Nemůžeme prostě jít dál?
No, já nevím.
Já nevím.
Mám totiž pocit, že jsi neslyšel, co jsem ti říkal.
Já mám zase pocit, že ty jsi neslyšel mě.
Dobře.
Možná si jeden od druhého potřebujeme odpočinout.
Jo.
Možná jo.
Fajn.
Tak se měj.
Jak to jde?
Jo.
Posral jsem to.
Vážně mě to moc mrzí.
Asi jsi mi hodně chyběla a chtěl jsem si připadat důležitý,
což je ubohý.
A nerad bych, aby to kvůli tomu mezi námi nevyšlo, takže…
K ničemu nedošlo?
Ne.
Přísaháš?
Přísahám.
Doprovodíš mě domů?
Jasně.
Kolo mám tady.
Kde jsem se to ocitla?
Jejda.
Bože můj. Vypadá úplně jak babička.
- Co to dělá? - Hej!
Tak se na nás usměj.
Hlavu vzhůru, zlato. Život není tak zlej.
Pozor. Jde sem.
Já se kurva neusmívám, protože jedu přímo z pohřbu!
A taky se kurva neusmívám, protože na mě mluvíte!
Vy zkurvený zkurvenci.
Upřímnou soustrast.
Jo!
- Adame. - Ahoj, tati.
Z toho pohřbu mám trochu zvláštní pocit
a napadlo mě, že bychom mohli být spolu.
Jasně.
Tu košili máš trošku divně.
Aha.
Máš tady tu dámu? Promiň. Já půjdu.
Co tady dělá mámin kabát?
Mami?
Mami, jsi tam?
Ne, není.
Adame.
Jenom jsem…
Jenom jsem si pro něco zašla.
Jo.
Adame. Prosím, Adame.
Jak vám můžeme pomoct, Nicky?
Moje pubertální dítě je nebinární
a po osmnáctých narozeninách
navštívilo soukromého lékaře a začalo užívat testosteron.
A teď se mi zdá, že chce operaci prsou.
Chtěla bych vědět, jak můžu dítě podpořit, ono se mnou ale odmítá mluvit.
Vedla jste s dítětem otevřený dialog v minulosti?
No, na coming-out jsem nereagovala nejlíp.
Připadala jsem si bezmocná.
Vypadá to, že mezi vámi došlo ke ztrátě důvěry,
a může chvíli trvat, než ji znovu najdete.
Jako rodič vím, že může být těžké,
když máte pocit, že jste za zavřenými dveřmi.
Ale pokud se poučíte o tom, co se vašemu dítěti děje,
může to výrazně pomoci.
Myslím, že musíte ukázat, že to myslíte vážně,
že s dítětem absolvujete jeho cestu
a že se před vámi nemusí stále ospravedlňovat.
Je skutečně důležité
dát mu najevo, že ho milujete takové, jaké je.
A chápejte, teenageři vždycky budou mít něco, co rodičům neřeknou,
je ale třeba vytvořit bezpečné prostředí,
aby se na vás v případě potřeby obrátili.
Když zůstanete otevřená, budete projevovat zájem a soucit,
pak myslím, že neuděláte chybu.
Děkuju. Hodně jste mi pomohly.
Vaše výsledky už se nahrávají.
Výsledky jsou jednoznačné.
Bulka není kancerózní.
No kurva hurá!
Mami!
Omlouvám se.
Mám strašnou radost. Promiňte.
- Děkuju. - Díky.
Děkuju.
MÁ CESTA K UZDRAVENÍ
CO CHCI ŘÍCT SVÝMI DÍLY
ŠTVE MĚ: KDYŽ MI MUŽ ŘÍKÁ, AŤ SE USMÍVÁM
ŽENY BY NEMĚLY MÍT DŮVOD KE STRACHU!
Poslední volající je Ruby.
Dobrý večer. Co pro vás můžeme udělat?
Mám otázku na O.
Zajímalo by mě, jaký to je pocit,
když předstíráš, že jsi milá, laskavá, soucitná a ochotná,
a ve skutečnosti lidi šikanuješ.
Je mi líto, Ruby,
nemám nejmenší tušení, o čem to mluvíš.
Ale máš.
Stejně jako každý, kdo uvidí video, na kterém jsem tě označila.
Ne. Další volající.
Moc se omlouvám, milí posluchači.
Takže, máme tu… Ovšem, ano.
Dalším volajícím je Rob.
Dobrý večer. Co vám… pro vás můžu udělat?
Pochcánek!
ELLEN: TAHLE STÁŽ JE JÍZDA! POZNÁM SPOUSTU AGENTŮ A NAKLADATELŮ.
KDY SE VRÁTÍŠ?
Kdo to byl?
Ellen.
Ptá se, kdy se vrátím.
A kdy se vrátíš?
Nevím.
Asi zůstanu tady.
A co tvůj kurz?
Potřebuju získat rovnováhu.
- Říkalas, že to tam je super. - Jo, ale chyběls mi.
Ty mně taky.
Možná už takovou šanci nedostaneš.
Nechci, abys udělala chybu.
Já vím, co dělám. Chci být tady s tebou.
Zkusíme to znova?
Mami?
Mami, není ti nic?
Udělal jsem ti toast.
Otisi!
Otisi, není ti nic?
- Otisi! - Přestaň.
Nevím, co to se mnou je.
Pořád myslím na mámu.
- Myslíš na mámu? - Jo. Ne.
Ne jako nějakej úchyl.
Proč myslíš na mámu?
Já nevím. Míval jsem problémy se sexem a…
Myslel jsem, že je to za mnou a…
Je mi to fakt trapný, chci umřít a…
Nechci umřít.
Umřela ti máma. Pořád mluvím o mámách.
Dobře. Tiše, prosím. To je dobrý.
Nic nemusíme.
Prostě si lehni, no tak.
Byl to divnej den.
Jo.
Divnej den.
Překlad titulků: Miroslav Pošta