‫היי.‬
‫בוא!‬
‫אני מכיר אותך?‬
‫עזור לי.‬
‫כן.‬ ‫-תחזיק.‬
‫כאן.‬ ‫-מרגיש את זה?‬
‫כן.‬ ‫-תמשוך.‬
‫וואו. כן.‬
‫זה אחד גדול.‬
‫בחיי…‬
‫שלום, יפהפה.‬ ‫-זה לא נראה לי כמו דג נהרות.‬
‫צריך לזרוק אותו בחזרה, לא?‬
‫אל תיגע לי בדג.‬
‫צריך להחזיר אותו.‬
‫אמרתי לא!‬
‫אוי…‬
‫אלוהים?‬
‫אל תגיד לי שציפית לראות גבר לבן זקן.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫אני בצרות?‬
‫למה אתה מפנה עורף לכנסייה שלך?‬
‫אני לא רוצה,‬
‫אבל…‬
‫לא נראה לי שאני יכול לעבור הטבלה.‬
‫זה קשה מדי.‬
‫החיים קשים.‬
‫וצריך להקריב קורבנות.‬
‫הכנסייה שלך זקוקה לך.‬
‫אני זקוקה לך.‬
‫אני חוטא כל הזמן.‬
‫עשיתי ביד הבוקר.‬
‫ואת יודעת שאני לובש מכנסיים‬ ‫יומיים בלי להחליף, ו…‬
‫אריק אפיונג! אתה ילדי היקר.‬
‫אתה אמיץ, ונועז,‬
‫ופשוט אנרגונטי!‬
‫אין מילה כזאת.‬
‫אתה מתווכח עם אלוהים?‬
‫לא, אני פשוט…‬
‫התכוונת אולי להגיד ״אנרגטי״?‬ ‫שזה נחמד מאוד מצדך.‬
‫עצור. הקשב.‬
‫קאל?‬
‫רוצה לחם?‬
‫מה נסגר?‬
‫- חינוך מיני -‬
‫- אוטיס: אני יודע שאת עדיין לא רוצה לדבר,‬ ‫אבל אם תצטרכי משהו היום, אני כאן. -‬
‫- הספד לאימא -‬
‫- הערות על ״סאות׳צ׳סטר״ -‬
‫ג׳ו, את יכולה לפתוח?‬
‫אוטיס?‬
‫בוקר אור.‬
‫אה… לא!‬
‫סליחה, מה את עושה בבית שלי?‬
‫אני…‬
‫קפצתי לבקר את אימא שלך.‬
‫אוקיי.‬ ‫-יש לי שיעור חופשי, אז…‬
‫יש לך כמה פירורים בצווארון.‬
‫מה קרה, דרך אגב?‬ ‫-לא עניינך.‬
‫תראה, אוטיס, אני לא רוצה שנהיה ככה.‬
‫אני יודעת שהמצב נהיה קצת מתוח אחרי העימות,‬
‫אבל… זאת תחרות.‬
‫מתוח?‬
‫שיקרת עליי מול כל המכללה.‬ ‫-לא שיקרתי.‬
‫ועשית לי אאוטינג מול כל המכללה.‬
‫ד״ר מילברן!‬
‫היי.‬
‫אני מקווה שלא אכפת לך שבאתי.‬
‫רק רציתי לעבור על כמה דברים‬ ‫לפני התוכנית שלנו הערב.‬
‫כן, בטח.‬
‫רוצה להיכנס ל…?‬ ‫-אתן לכן פרטיות.‬
‫…למשרד. אני כבר באה. אוטיס!‬
‫יקירי.‬
‫לא ידעתי שהיא תבוא.‬
‫שיהיה. אימא, אני צריך לצאת.‬
‫חכה.‬
‫תראה, אני יודעת‬
‫שמייב בתקופה פגיעה כרגע. אני רק…‬
‫אני חושבת שכדאי שתהיה‬ ‫קשוב לאינסטינקטים שלך בנושא.‬
‫אימא, שנינו היינו שם. בסדר?‬ ‫מייב לא הכריחה אותי לעשות שום דבר.‬
‫טוב. פשוט… התפקיד שלי הוא לדאוג לך.‬
‫לא חשבת עליי כששכרת את האויבת המושבעת שלי‬ ‫בתור מנחה־שותפה בתוכנית שלך.‬
‫שיהיה לך מפגש הכנה מהנה.‬
‫היי. נא לשבת.‬
‫זה מרחב בטוח.‬
‫וואו.‬
‫- לגדל גברים‬ ‫פרופיל של נער מתבגר -‬
‫- פרק 1: הפליטה המפתיעה של אוטיס -‬
‫או?‬
‫היי.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫רובי!‬
‫היי.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫מה זה?‬
‫זה שום דבר. כאב בצוואר.‬
‫רציתי לדבר איתך על…‬
‫הצעדים הבאים בבחירות.‬
‫אוטיס, חושבים שאתה מניניסט‬ ‫שעושה אאוטינג לאנשים.‬
‫אני יודע. אבל אני לא כזה.‬
‫ו… את כל כך טובה ביחסי ציבור,‬
‫אני חושב שאת יכולה להפיץ את האמת, ו…‬ ‫לנטרל את הספין הזה של או.‬
‫כן, טוב. אטפל בזה היום.‬
‫תודה.‬ ‫-לאן זה?‬
‫ללוויה של אימא של מייב.‬
‫מה שמזכיר לי…‬
‫רציתי להגיד שאם תיתקלי במייב משום מה,‬
‫ואם היא תשאל אותך על הלילה ההוא,‬ ‫כשנשארתי לישון אצלך…‬
‫סיפרתי לה שרק עבדנו על הקמפיין, ו…‬
‫בטעות נרדמנו.‬
‫זה באמת מה שקרה.‬
‫אני יודע, אבל…‬
‫זה לא היה נהדר,‬
‫ואני לא רוצה‬ ‫שהיא תחשוב שאנחנו יותר מידידים.‬
‫אז זו הסיבה שבאת.‬ ‫כדי למזער נזקים בזוגיות שלכם.‬
‫לא.‬
‫טוב, קצת. אבל לא.‬
‫רציתי לדבר איתך על הקמפיין.‬
‫מייב לא צריכה לדאוג,‬ ‫כי אנחנו לא יותר מידידים.‬
‫אנחנו לא ידידים בכלל.‬
‫רובי…‬
‫היא לא כל כך הולמת אותך.‬
‫כן, אבל זאת שמלה מתאימה ללוויה.‬
‫סימן שאימא הייתה אוהבת אותה.‬
‫אוקיי.‬
‫אלוהים…‬
‫העין שלי נראית זוועה?‬ ‫-לא.‬
‫מה קרה?‬
‫אוטיס ואני ניסינו לעשות סקס. זה היה אסון.‬
‫אנחנו סוג של ברוגז.‬
‫זה סיפור ארוך. התכוונתי לסמס לך, אבל…‬
‫כן.‬
‫אני יודעת שאנחנו לא במקום טוב כרגע.‬ ‫אני מבינה.‬
‫איימס, נראה לי שלא נוח לי‬ ‫סביב העניין עם אייזיק.‬
‫את חושבת שתוכלו להיות ידידים?‬ ‫-כן, בהחלט.‬
‫לא הייתי צריכה להזכיר את זה,‬ ‫ברצינות. כלומר…‬
‫כלום לא קרה, וכלום לא יקרה.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫ואני לא מאמינה‬ ‫שאת הולכת ללוויה עם פציעת סקס.‬
‫היא הייתה מתגאה בך.‬ ‫-תפסיקי.‬
‫מייב, טלפון מוולאס.‬
‫מה הם אומרים?‬
‫הם שואלים אם את חוזרת כדי לסיים את הקורס.‬
‫תגידי שאני עסוקה ושאחזור אליהם.‬
‫היום שורפים את אימא שלי.‬
‫הלו.‬ ‫-ג׳קסון מרצ׳טי?‬
‫כן.‬ ‫-התוצאות שלך הגיעו.‬
‫הרופא רוצה לקבוע איתך להיום בארבע.‬
‫טוב. ניפגש אז.‬
‫להתראות.‬
‫- ויו: בו ואני ניפגש איתך שם -‬
‫- להתראות בקרוב -‬
‫כידוע לך, אני מאוד אוהבת‬ ‫לנפץ מיתוסים על סקס בערוץ הווידאו שלי.‬
‫אז תהיתי, יש מיתוס על סקס שאת רוצה לנפץ?‬
‫בואי נראה.‬
‫בשליפה מהמותן…‬
‫אני מניחה שישנו מיתוס נפוץ‬
‫על כך שלנשים שמרבות לקיים יחסי מין‬ ‫יש נרתיק רפוי.‬
‫כן.‬
‫טוב, אז…‬
‫אולי ננסה שוב, אבל קצת יותר קצר וקולע.‬
‫אשאל אותך על מיתוס על סקס,‬
‫וישר תעני לי על נרתיקים מידלדלים.‬
‫אז… סיליה ביקשה שתעזרי לי‬ ‫לעבוד על ההגשה שלי?‬
‫לא.‬
‫נראה לי שהיא רק רוצה‬ ‫שיהיה לתוכנית קצב יותר טוב.‬
‫הבנתי.‬
‫אלוהים…‬
‫זה כזה משפיל. לקבל הדרכה מבת 17.‬
‫שיט, סליחה. לא התכוונתי…‬
‫לא.‬
‫זה בסדר. זו לא אשמתך.‬
‫טוב…‬
‫להגיש בשידור חי זה לא כמו…‬
‫לשבת מול אדם נוסף ביחידות.‬
‫אז אולי את מרגישה קצת חשופה?‬
‫כן.‬
‫האמת היא שאני…‬
‫חזרתי לעבודה מהר מדי.‬
‫ו…‬
‫טוב, לא משנה.‬ ‫-לא, זה כן משנה.‬
‫אם את רוצה לשתף, אשמח להקשיב.‬
‫את יודעת, עדיין יש תחושה ש…‬
‫כשאישה יורדת מרכבת הקריירה,‬
‫לא ירשו לה לעלות עליה שוב.‬
‫ולקח לי הרבה זמן‬ ‫לעלות על הרכבת מלכתחילה, אז…‬
‫באמת? הנחתי שאת עושה את זה מתמיד.‬
‫טוב, כן…‬
‫כשעוד הייתי נשואה,‬ ‫הקריירה שלי התקדמה, ו…‬
‫ואז, כשבעלי עזב,‬
‫הכול נהיה קשה מאוד.‬
‫היה האבל,‬
‫וההתרגלות לחיים כאם יחידנית הייתה…‬
‫קשה מאוד.‬
‫אימא?‬
‫בכל אופן, בסופו של דבר התחזקתי,‬
‫והבנתי שהדבר החשוב ביותר‬ ‫הוא שאתמוך באוטיס,‬
‫אז החלטתי להסתפק בניהול הקליניקה שלי.‬
‫אבל תמיד רציתי יותר.‬
‫אז כשהגיעה ההזדמנות לעבוד ברדיו,‬
‫לא רציתי לפספס אותה.‬
‫זה הגיוני לחלוטין.‬
‫אבל זה גם נשמע מציף מאוד.‬
‫אלוהים, איך גרמת לי לדבר על כל זה?‬
‫אני חושבת שיהיה נהדר הערב.‬
‫את רק צריכה לסמוך על עצמך.‬
‫שלום לכן.‬
‫אני סמנתה, המנחה שלכם.‬
‫וואו.‬
‫המארחת המנצחת.‬ ‫-היי.‬
‫אני אלווה אתכן בתהליך הפרידה.‬
‫מה קרה לך בעין?‬
‫זה מסקס…‬ ‫-תאונה.‬
‫תמונה מקסימה של איליין.‬
‫ארין.‬
‫קראו לה ארין.‬
‫כן. סליחה.‬
‫טוב. בדיקה זריזה.‬
‫תמונה, יש.‬
‫תביאו סידור פרחים משלכם?‬
‫כן, אחי דואג לזה.‬
‫יש.‬
‫תוכנית האירוע?‬
‫זה היה התפקיד שלי.‬
‫יש.‬
‫יש קטע שהיית רוצה להשמיע‬
‫בכניסה של ארין?‬
‫כן. יש לי.‬
‫יש.‬
‫אוף, אני אוהבת להגיד ״יש״.‬
‫יש.‬
‫מילה מעולה.‬
‫מתקתקת על קצה הלשון. תיק־תק…‬
‫איימס…‬
‫סליחה.‬
‫אפשר להמשיך?‬
‫כן.‬
‫חליפה יפה.‬
‫תודה.‬
‫תודה שנתת לי לסיים מוקדם.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫היי, אתה ממש מצליח בשיעורים כרגע.‬ ‫הילדים ממש מקשיבים לך.‬
‫אולי תעביר קורס לבדך?‬
‫אוקיי. כן. בטח.‬
‫אני יכולה…? העניבה שלך…‬
‫סליחה.‬
‫לא הייתי יכול בעצמי. הידיים שלי…‬
‫רועדות כשאני בלחץ.‬
‫למה אתה בלחץ?‬
‫אולי אתקל באקס שלי היום.‬
‫היא הייתה אהבתך הראשונה?‬
‫היא… כן.‬
‫משהו כזה.‬
‫עבר זמן, אבל זה עדיין כואב.‬
‫טוב, זה לא באמת נהיה קל יותר, אבל…‬
‫אתה נראה נהדר, אז…‬
‫הפסד שלה.‬
‫אבא שלי הגיע.‬
‫כדאי שאלך.‬ ‫-טוב. סבבה.‬
‫להתראות.‬
‫אדם.‬ ‫-כן?‬
‫אתה יכול לנהוג.‬
‫טוב.‬
‫- נוחי בשלום ארין -‬
‫בדרך כלל לא מרשים להגיש אוכל בזמן הלוויה.‬
‫אבל זה נראה טעים.‬
‫אפשר?‬
‫מעולה.‬
‫זה ממש מעולה.‬ ‫-למען השם…‬
‫שון לא עונה.‬ ‫-אני יכולה להביא פרחים.‬
‫לא ממש אכפת לי מהפרחים.‬
‫באמת, כל זה מיותר.‬ ‫אף אחד לא יבוא. אמרתי לך.‬
‫איך הצוואר?‬
‫יותר טוב, נראה לי.‬
‫ומה שלום ידידנו הפין?‬
‫אני לא יודע מה הבעיה שלו.‬
‫היו לי רגשות אשם על זה שישנתי אצל רובי,‬
‫ו…‬
‫זה לא יצא לי מהראש.‬
‫אתה חושב שניסית לגרום למייב לקנא?‬
‫לא.‬ ‫-לא? אפילו לא קצת?‬
‫נשארתי לישון שם רק בגלל שנטשת אותי‬ ‫לטובת החברים החדשים שלך.‬
‫די! אתה מאשים אותי?‬
‫אוטיס, אמרת שאתה סבבה עם זה!‬
‫זאת מייב. חכה.‬
‫היי.‬
‫שון היה אמור להיות פה ב־12:00‬ ‫והוא לא עונה.‬
‫טוב, אני בטוח שהוא יגיע בקרוב.‬
‫אני ממש צריכה שהוא יגיע, אוטיס.‬
‫נמצא אותו. אל תדאגי. איפה הוא גר?‬
‫אצל חבר שלו.‬
‫מו המוזר.‬
‫תשלחי לי את הכתובת.‬
‫אני שולחת.‬
‫טוב. כן. אל תדאגי.‬
‫אוקיי.‬ ‫-ביי.‬
‫ביי.‬
‫לאן נוסעים?‬
‫למצוא מישהו בשם ״מו המוזר״.‬
‫אלוהים! צבונת!‬
‫היא חייכה! לא חיוך של גזים, חיוך אמיתי!‬
‫היא עשתה את זה פעם?‬ ‫-לא.‬
‫שלום.‬ ‫-נו, חייכי לאימא.‬
‫חייכי לאימא!‬
‫פאק, סליחה שדיברתי.‬
‫נו, חמודה! חייכי לאימא!‬
‫נראה לי שהיא רעבה.‬ ‫-טוב.‬
‫זה בסדר, פשוט יש לי…‬
‫כאב ראש נוראי.‬
‫אמרו שזה יקרה‬ ‫כשאתחיל לקחת תרופות נגד דיכאון.‬
‫יש לך משהו נגד כאבים, ג׳ו?‬
‫לא.‬
‫מצטערת.‬
‫כן.‬
‫חשבתי על עניין הטיפול בילדים.‬
‫אולי אפתח פעוטון.‬
‫את יודעת, אחד כזה של הביוקר,‬ ‫עם יוגה לילדים.‬
‫כן.‬
‫תעשי את זה לפני או אחרי‬ ‫שתחזירי את החוב שלך?‬
‫כן, רציתי לדבר איתך על זה בעצם.‬
‫אולי תלווי לי את הכסף?‬
‫אני אחזיר לך אותו, כמובן.‬
‫זה המון כסף.‬
‫אבל אולי נדבר על זה בפעם אחרת?‬
‫אני מבטיחה לחשוב על זה, אני פשוט…‬ ‫חייבת להגיע לבית מרקחת.‬
‫את יכולה להביא לי גביעונית?‬
‫וגם אבקה כזאת של סיבים תזונתיים?‬
‫כבר כמה ימים לא היה לי קקי.‬
‫בעצם פשוט אבוא איתך.‬
‫נהדר.‬
‫למה אתה כזה שקט?‬
‫אני פשוט חושב שזה צבוע מצדך,‬ ‫לקחת את הערב הקווירי אישית‬
‫אחרי שאתה כל הזמן מבריז לי לטובת מייב.‬ ‫-אריק…‬
‫אימא שלה…‬ ‫-זאת לא הפעם הראשונה, נכון?‬
‫לא. אני כבר בקושי רואה אותך, אריק.‬
‫אתה כל הזמן עם אבי והחבר׳ה האלה.‬
‫שלום.‬
‫שלום. אנחנו מחפשים את מו המוזר.‬
‫לא נראה לי שזה באמת שמו.‬ ‫-זה שמו ברחוב.‬
‫מו המוזר. כן, זה אני.‬
‫שון נמצא פה?‬
‫לא, שון לא חזר אתמול בלילה.‬
‫אם תראה אותו,‬ ‫תגיד לו שיתקשר לאחותו מייב. זה דחוף.‬
‫כן.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫טוב. תודה, מו המוזר.‬
‫רק שנייה.‬
‫הגיע משלוח לשון.‬
‫סליחה, זה לא יכול להישאר בבית, אני אלרגי.‬
‫אז קחו את זה.‬
‫בטח תראו אותו לפניי, אז…‬ ‫-כמובן.‬
‫כן, כמובן.‬ ‫-תודה.‬
‫- אימא -‬
‫אז… אני לא מבין.‬
‫אתה לא רוצה שיהיו לי חברים אחרים, או מה?‬ ‫-לא!‬
‫לא יודע, לפעמים אני מרגיש ש…‬
‫אתה מעדיף להיות עם המגניבים, ו…‬
‫אני נשאר מאחור.‬
‫אני לא מעדיף לבלות איתם, אוטקייק,‬
‫אבל לפעמים יש לנו יותר מן המשותף.‬
‫ספר לי דבר אחד שקרה בחיים שלי לאחרונה.‬
‫אתה חוזר לכנסייה?‬
‫לא, האמת שאני לא!‬
‫ואני במשבר קיומי סביב זה.‬
‫אבל אתה לא יודע את זה, כי לא אכפת לך‬
‫משום דבר שהוא לא אתה.‬ ‫-מה?!‬
‫זה… לא! זה ממש לא הוגן.‬
‫מה לא הוגן בזה? בוא נשמע.‬
‫אלוהים!‬
‫אני לא יכול לעצור!‬
‫אריק, הצילו!‬
‫אוטקייק! אלוהים!‬
‫אוטקייק! אלוהים.‬
‫אתה בסדר? תן לי יד.‬
‫יש לי מחטים בעין.‬ ‫-תן לי יד!‬
‫אלוהים.‬ ‫-יש לי משהו בעין.‬
‫אתה בסדר? תן לראות את העין.‬ ‫-אני בסדר.‬
‫צווארון מזדיין!‬
‫הפרחים!‬
‫הם יהיו בסדר.‬
‫מה נעשה?‬
‫יהיה בסדר.‬ ‫-אריק, תחזיר אותם לחורים.‬
‫לא, אוטקייק.‬
‫ציפורנים מסביב, ורדים באמצע.‬
‫לך לפי הצבעים.‬
‫גם לנו יש מן המשותף, נכון?‬
‫ברור שיש לנו!‬
‫אני פשוט מנסה להגיד ש…‬
‫יש דברים בחיים שלי שאתה לא ממש מבין.‬ ‫-כמו מה?‬
‫טוב, כמו העובדה שאני נוצרי.‬
‫או העובדה שהמשפחה שלי פחות עשירה משלך.‬
‫ואנחנו לא מדברים על גזע, למשל.‬
‫אני רק מנסה להגיד שאנחנו שונים מאוד,‬ ‫ואנחנו לא ממש מדברים על זה.‬
‫טוב, אבל למה אתה מאשים אותי בזה?‬ ‫-אני לא מאשים אותך,‬
‫אני רק מנסה להגיד מה אני מרגיש.‬
‫טוב.‬
‫אנחנו נאחר, אז בוא פשוט נטפל בזה, ו…‬
‫יופי.‬
‫קונסטבל,‬
‫הידוע בציורי הנוף שלו,‬ ‫בייחוד של שדות סאפוק.‬
‫זה נשמע משעמם,‬ ‫אבל הנופים החושניים שלו פשוט נוטפים דרמה.‬
‫גדות נהר רוחשות, מבני לבנים מתפוררים,‬
‫גשרים מכוסי ירוקת, עצים מתנועעים ומתנשפים.‬
‫הוא אהב עצי ערבה. הוא נמשך ל…‬
‫- ניפגש בשירותים? -‬
‫לענפים החודרים לעומק המים המפכים.‬
‫אפשר לחוש את אוויר הבוקר הלח.‬
‫הוא צייר דרך אחרת לחוש.‬
‫כן?‬
‫אפשר ללכת לשירותים?‬
‫כן.‬
‫סליחה, ודאי שכן.‬
‫איפה הייתי? אה, כן.‬
‫גאונותו הנשכחת של קונסטבל.‬
‫זה כה מוחשי, חי, מתנועע…‬
‫אפשר לגעת בך?‬
‫סליחה.‬
‫אני על טסטוסטרון, אז חשבתי שלא אקבל מחזור.‬
‫לא נורא. זה לא מפריע לי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫פשוט… תני לי שנייה.‬
‫תענה כבר, יא שמוק.‬
‫למען השם…‬
‫אלוהים.‬ ‫-היי…‬
‫היי.‬
‫לא מצאנו אותו.‬
‫הפרחים קצת נשברו באמצע. סליחה.‬
‫את בסדר? ‬
‫כן. רק הלוואי ששון יענה כבר.‬
‫- שון: איפה אתה לעזאזל?! -‬
‫כמעט הגיע הזמן להתחיל.‬
‫אתם מחכים ל… אנשים?‬
‫לא, אלה כולם.‬
‫שפשוט… נגמור עם זה?‬
‫כן.‬ ‫-טוב, בעצם…‬
‫חכה. פרח.‬
‫מה הם עושים פה?‬
‫חששת שאימא שלך תהיה לבד, אז הזמנתי אותם.‬
‫אני מקווה שזה בסדר.‬
‫זה היה נחמד מאוד מצדך. תודה, איימס.‬
‫יופי.‬
‫תהיתי מי יישא את הארון.‬
‫כן…‬
‫קדימה.‬
‫היי.‬ ‫-תודה שבאתם.‬
‫היי.‬
‫השיר שהיא הכי אהבה.‬
‫אני מתה על השיר הזה.‬
‫טוב. אליי.‬
‫להסתובב.‬
‫נא לקום, מי שיכול.‬
‫זה אתה.‬
‫סליחה. הרשת פה…‬
‫שנחזור?‬
‫שנתחיל מחדש?‬ ‫-לא, תמשיכו.‬
‫שנלך קצת אחורה?‬ ‫-אוטיס, תתקדם.‬
‫סליחה.‬
‫אוטיס, בוא.‬ ‫-קדימה.‬
‫הבוהן שלי.‬
‫קדימה.‬
‫ג׳יזס. ג׳קסון!‬
‫סליחה.‬ ‫-זהירות.‬
‫טוב, לאט.‬
‫פשוט מסביב…‬ ‫-מסביב? טוב.‬
‫לאט לאט. ליישר.‬ ‫-זה על העוקם.‬
‫אצבעות… רגע.‬
‫ברוכים הבאים,‬
‫וסליחה על התקלה המוזיקלית הקלה.‬
‫אבל אני בטוחה שארין שרה‬ ‫את השיר האהוב עליה אי־שם.‬
‫יש לקוות.‬
‫שמי סמנתה.‬
‫אני המנחה שלכם היום,‬
‫ונאספנו כאן היום כדי שארין ווילי‬
‫תוכל להמשיך…‬ ‫-וויילי. ארין וויילי.‬
‫וויילי?‬
‫כן.‬
‫זה נראה ״ווילי״ על הדף.‬
‫זה בפירוש נראה ״וויילי״.‬
‫כדי שארין וויילי‬
‫תוכל להמשיך לחיות בזיכרונותינו.‬
‫ארין נולדה במורדייל,‬
‫והותירה אחריה שני ילדים.‬
‫שלושה.‬
‫שלושה ילדים.‬
‫מייב, שון ואלסי.‬
‫שהיו משוש חייה.‬
‫כאם יחידנית,‬
‫היו לה אתגרים.‬
‫אבל היא הייתה מסוג הנשים‬
‫שנענות לאתגר באנרגיה ובהתלהבות.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫סליחה שאיחרתי.‬
‫ברוך הבא.‬
‫מי האנשים האלה?‬ ‫-חיפשתי אותך שעות.‬
‫…והיא אהבה להאזין למוזיקה,‬ ‫לשוחח עם חברים,‬
‫ואתם יודעים…‬
‫אני חושבת שכולנו יכולים להתנחם במחשבה‬
‫שיהיה כוכב אחד זוהר במיוחד בשמיים הלילה.‬
‫זה נהדר. זה…‬
‫מהמם, באמת.‬
‫זה גיבוב של חרא.‬ ‫-שתוק!‬
‫אבל זה עשוי היטב.‬
‫תודה.‬
‫תפסיק.‬
‫בעצם, יש לי משהו להוסיף.‬ ‫-לא…‬
‫לא. שון…‬
‫אם לא אכפת לך,‬
‫אני פשוט…‬
‫אגיד כמה מילים.‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה לא.‬
‫על אימא שלי.‬
‫שון…‬
‫אימא׳לה היקרה שלי‬
‫מתה‬
‫במהלך העיסוק האהוב עליה:‬
‫סמים.‬
‫בחייכם, לא קנינו את הקשקוש על זה‬ ‫שהיא ״כוכב זוהר בשמיים״, נכון?‬
‫לא, אני חושב שזה יהיה הרבה יותר הולם‬
‫אם אני, בתור הבן שלה,‬
‫אספר כמה סיפורים על ארין מהילדות שלנו.‬
‫שאספר על המשחקים ששיחקנו?‬
‫הראשון: כדורגל בחושך.‬
‫זה היה משחק טוב.‬
‫אימא הייתה זורקת אותנו‬ ‫מהקרוון שלנו באמצע הלילה‬
‫כדי שהיא תוכל להתמסטל‬ ‫ולהזדיין עם מישהו שקראו לו גרג.‬
‫וכמובן, היה גם ״ציד סיגריות״,‬ ‫או ״איפה הסיגריה״.‬
‫זה המשחק שבו היינו הולכים לפארק,‬
‫וזוחלים על ארבע,‬
‫ומחפשים בבוץ בדלי סיגריות‬
‫ארוכים מספיק כדי שאימא תוכל לעשן אותם,‬ ‫בגלל שנגמר לנו הכסף.‬
‫ו… יש לי המון כאלה, אגב. אני יכול להמשיך.‬
‫כמובן, המשחק האהוב עליי…‬ ‫-די, שון. מספיק.‬
‫אתה משפיל את עצמך.‬
‫צאי מזה, אחותי.‬
‫כאילו שמלה יפה ותמונה נחמדה‬ ‫ישכנעו פה מישהו‬
‫שאימא שלנו לא הייתה נרקומנית מלוכלכת.‬
‫לך מפה.‬
‫לך מפה!‬
‫בסדר. בשמחה.‬
‫ביי, אימא.‬
‫נראה לי ש…‬
‫נעשה הפסקה קצרה.‬
‫שון.‬
‫שון, תפסיק לברוח ממני.‬
‫למה אתה כזה אנוכי?‬ ‫-כי אני לא יכול להיות מזויף כמוך.‬
‫אני מנסה לתת לה פרידה יפה.‬ ‫-זה לא הוגן.‬
‫מה לא הוגן?‬ ‫-את תעזבי את המקום הזה,‬
‫אבל אני אמות לבד, בדיוק כמו אימא.‬
‫אתה יכול להתנקות, שון.‬
‫טוב, זה לא באמת משנה.‬
‫כי את פשוט תחזרי‬ ‫לחיים המפונפנים שלך באמריקה,‬
‫ותשכחי שאני קיים.‬
‫אני זז.‬
‫שון, אל תעשה את זה, בבקשה.‬ ‫נפרדים מאימא.‬
‫להיפרד מאיתנו היא לא טרחה. נכון?‬
‫לתשומת לב הלקוחות:‬
‫כל הדגים הטרופיים ב־50% הנחה.‬
‫הקואלה הזאת מדהימה.‬
‫תראי, היא כבר נרדמה.‬
‫מה את עושה?‬
‫מתחבאת.‬
‫ממי?‬ ‫-ממנו.‬
‫אלוהים, זה דן!‬
‫כנראה באמת הייתה לו תאונת אופנוע.‬
‫מאיפה את מכירה את דן?‬ ‫-מה את עושה?‬
‫זה הבחור שאני יוצאת איתו.‬
‫לעזאזל.‬
‫מה?‬
‫זה אבא של ג׳וי.‬
‫אז את ודן…‬
‫עד כמה את בטוחה שהוא האבא?‬
‫ב־95%.‬
‫למען השם…‬
‫לא שכבת איתו, נכון?‬ ‫-לא.‬
‫אני דווקא ממש מחבבת אותו.‬
‫את יודעת שתצטרכו להיפרד, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫ברור.‬
‫שיט.‬ ‫-כמה טיפוסי.‬
‫חזרת הביתה מוקדם.‬
‫הכול בסדר?‬
‫לא בא לי לדבר על זה כרגע.‬
‫אם זה בסדר.‬
‫אוקיי.‬
‫אפשר לאכול מהעוגה?‬
‫את חושבת שהיא בסדר?‬ ‫-מקווה שכן.‬
‫היי, חבר׳ה.‬
‫היי.‬
‫רק שתדעו,‬
‫יש לי עוד לוויה אחר הצהריים.‬
‫אז…‬
‫אוקיי?‬
‫כן.‬
‫אני אחפש אותה.‬
‫אוקיי.‬
‫זה בסדר.‬
‫איך אצלך?‬ ‫-טוב.‬
‫יופי.‬
‫אני עובד עם סוסים עכשיו.‬
‫באמת?‬
‫אתה…‬
‫סיפרת בסוף להורים שלך?‬
‫כן.‬
‫סיפרתי להם.‬
‫הם קיבלו את זה די יפה.‬
‫זה מדהים, אדם. זה ענקי.‬
‫אני ממש גאה בך, באמת.‬
‫עדיין ממש קשה לי‬
‫לצאת לגמרי מהארון.‬
‫מתי הפסקת להתבייש?‬
‫זאת דרך ארוכה.‬
‫אבל אדם,‬
‫אתה חייב להאמין‬ ‫שמגיע לך לקבל דברים טובים.‬
‫ואדם, אתה חייב לאהוב את עצמך.‬
‫אני יודע שלא‬
‫התאמנו אחד לשני,‬
‫אבל אני באמת מתגעגע אליך.‬
‫אתה פשוט…‬
‫אינרגנטי.‬
‫אתה… התכוונת להגיד ״אנרגטי״?‬
‫כן.‬
‫קולין… לא.‬
‫מה?‬
‫אני לא מוצא אותה.‬
‫מה נעשה? שנגיד לכולם ללכת הביתה?‬
‫לא. היא תחזור, נראה לי.‬
‫אוקיי.‬
‫היא כל הזמן מראה לי את השעון שלה.‬
‫מצאתי אותך.‬
‫אם אמות מבושה, יעשו לי הנחה?‬
‫אפשר לבדוק בעלון, אבל לא נראה לי.‬
‫לא רציתי קהל שם.‬
‫איימי רק ניסתה לעזור.‬
‫אחיך סובל.‬
‫היא לא הייתה רעה לגמרי.‬
‫ברור שלא.‬
‫אף אחד לא רע לגמרי.‬
‫תראי, זה באמת נוראי,‬
‫ורוב האנשים כאן לא מבינים‬ ‫משפחות לא מתפקדות.‬
‫אבל גם אם זה קשה,‬
‫רצית לחלוק כבוד לארין.‬
‫וזה משהו שאפשר להתגאות בו בטירוף.‬
‫אז תחזרי לשם,‬
‫וספרי להם על אימא שלך.‬
‫טוב.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, ההפסקה נגמרה.‬
‫עכשיו נשמע את ההספד, מפי…‬
‫בתה של ארין, מייב.‬
‫אוקיי.‬
‫סליחה.‬
‫כל הדברים שאחי אמר היו נכונים.‬
‫אימא שלי הייתה מכורה.‬
‫היא גם עזרה לי לפתוח‬ ‫את העסק הראשון שלי בגיל 8.‬
‫שטיפת מכוניות.‬
‫היא לימדה אותי לטפח לקוחות קבועים‬
‫ולקבל טיפים טובים.‬
‫היא אהבה לשיר,‬
‫למרות שהייתה איומה בזה,‬ ‫ואף פעם לא זכרה את המילים.‬
‫ו…‬
‫אף פעם לא היינו רעבים,‬
‫מה שהיה הישג לא קטן.‬
‫גם כשהיא השתמשה,‬ ‫היא הכינה לנו…‬
‫פנקייקים טיפשיים כאלה,‬ ‫עם חיוכים משוקולד.‬
‫לא רע.‬
‫ו…‬
‫כן. אני חושבת ש…‬
‫סליחה.‬
‫כן.‬
‫אני חושבת שאני מנסה להגיד ש…‬
‫אימא יכולה להיות ממש גרועה לפעמים,‬
‫ובכל זאת את אוהבת אותה,‬ ‫ורוצה שהיא תבריא.‬
‫ומישהי יכולה להיות מכורה,‬ ‫ועדיין להיות נדיבה וטובה.‬
‫אני ממש שונאת אותה‬ ‫בגלל כל מה שעברתי בגללה, אבל…‬
‫אני גם מתגעגעת אליה בכל נימי נפשי.‬
‫אוקיי.‬
‫אם כן, תם הטקס,‬
‫וכולנו נשוב לחיי היומיום שלנו.‬
‫אני מקווה ששאבתם נחמה מסוימת‬
‫מההתכנסות שלנו היום.‬
‫תודה.‬
‫אתה מכיר את זה?‬
‫כן.‬
‫אתה חושב ש…?‬
‫אני חושב.‬
‫טוב.‬ ‫-כן.‬
‫מי זה?‬
‫קדימה!‬
‫כולם ביחד! קדימה!‬
‫אבדוק אם הוא בסדר.‬
‫תודה.‬
‫היי.‬
‫מה קורה?‬
‫אני פשוט…‬
‫רק רציתי לבדוק שהכול בסדר, ויו.‬
‫כן, הכול בסדר.‬
‫אני תכף חוזרת. תודה.‬
‫כן. טוב.‬
‫מה?‬
‫לא יודע.‬
‫הוא פשוט מוזר בעיניי.‬
‫בו?‬
‫מה אתה מנסה להגיד?‬
‫הוא ממש אינטנסיבי, לא?‬
‫למה אתה מקנא?‬
‫אני לא מקנא,‬ ‫אני רק מודאג שזה מתקדם מהר מדי.‬
‫טוב, ג׳קסון… הוא החבר שלי.‬
‫כן.‬ ‫-ואני יודעת שאתה בתקופה קשה כרגע,‬
‫אבל טוב לי.‬
‫טוב, אם את בטוחה.‬
‫אנחנו סבבה?‬ ‫-כן.‬
‫טוב. ניפגש בפנים.‬
‫היה טוב לראות אותך.‬ ‫-גם אותך.‬
‫שמור על עצמך.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אתה בסדר, גבר?‬
‫כן.‬
‫רק… אספתי את החפצים של ויו.‬
‫סליחה.‬
‫היי, ג׳פרי. תודה שבאת.‬
‫סינתיה מתנצלת שהיא לא באה.‬
‫לוויות מזכירות לה את ג׳ונתן.‬
‫כמובן, כן.‬
‫אימא שלך הייתה מעצבנת לפעמים, אבל…‬
‫זה עצוב שהיא מתה.‬
‫ומה שאמרת שם היה…‬
‫היה מקסים.‬
‫תודה, ג׳פרי.‬
‫היי.‬
‫היי. תודה שבאתם.‬
‫מייב, אני כל כך מצטערת.‬
‫מה שלומכם?‬
‫טוב.‬ ‫-כן.‬
‫אני ממשיך ללמד,‬
‫ואמילי חזרה לאוניברסיטה.‬
‫וואו.‬ ‫-כן.‬
‫אני עושה תואר שני בספרות.‬
‫שאבתי השראה ממך.‬
‫באמת?‬ ‫-כשהתקבלת לוולאס.‬
‫בטח מדהים שם.‬ ‫-כן, כוכבת.‬
‫כן, די מדהים שם.‬
‫את בטח ממש מצליחה.‬ ‫התלמידה המצטיינת בכל המקצועות?‬
‫בכל אופן…‬
‫אני פשוט גאה בך בטירוף.‬
‫כשלימדתי אותך וראיתי איך הצלחת,‬
‫נגד כל הסיכויים,‬
‫זה היה אחד הרגעים‬ ‫המספקים ביותר בקריירה שלי.‬
‫תודה.‬
‫סעו הביתה בזהירות. תיהנו מהקאפקייקס.‬ ‫המיוחדים של איימי גיבס.‬
‫ביי, מייב.‬
‫אני משתתף בצערך.‬
‫תודה.‬
‫תיהנה מהקאפקייקס.‬
‫תודה. תודה שבאתם.‬
‫היי.‬
‫אנחנו סבבה?‬
‫כי אני לא חושב שאנחנו צריכים לריב.‬
‫אפשר להתקדם מזה וזהו?‬
‫כן… לא יודע.‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני פשוט לא בטוח‬ ‫שממש שמעת את מה שאמרתי.‬
‫אני לא בטוח ששמעת את מה שאני אמרתי.‬
‫אוקיי.‬
‫אולי אנחנו צריכים הפסקה אחד מהשני.‬
‫כן.‬
‫כן, אולי.‬
‫סבבה.‬
‫ניפגש מתישהו.‬
‫איך את?‬
‫כן.‬
‫אני יודע שפישלתי.‬
‫בסדר? אני באמת מצטער.‬
‫אני חושב שפשוט התגעגעתי אלייך מאוד,‬
‫ורציתי להרגיש חשוב, שזה פתטי,‬
‫וממש לא הייתי רוצה שזאת תהיה הסיבה‬ ‫שהקשר שלנו לא יצליח, אז…‬
‫כלום לא קרה?‬
‫לא.‬
‫מבטיח?‬
‫אני מבטיח.‬
‫רוצה ללוות אותי הביתה?‬
‫בטח.‬
‫האופניים כאן.‬
‫איזו ארץ זאת?‬
‫אלוהים, היא נראית בדיוק כמו סבתא שלי!‬
‫מה היא עושה?‬ ‫-היי!‬
‫תביאי חיוך.‬
‫תתעודדי, מותק. המצב לא כזה נורא.‬
‫זהירות, היא באה.‬
‫אני לא מחייכת‬ ‫כי הרגע חזרתי מלוויה מזורגגת!‬
‫עוד סיבה שאני לא מחייכת‬ ‫היא שאתם מדברים אליי!‬
‫חתיכת זבלים!‬
‫אני משתתף בצערך.‬
‫כן.‬
‫אדם.‬ ‫-היי, אבא.‬
‫הלוויה הכניסה אותי למצב רוח מוזר,‬
‫וחשבתי ש…‬
‫אולי כדאי שניפגש.‬
‫כן, בטח.‬
‫החולצה שלך מכופתרת מוזר.‬
‫אתה עם האישה ההיא?‬
‫סליחה. לא אפריע.‬
‫למה המעיל של אימא פה?‬
‫אימא?‬
‫אימא, את שם?‬
‫היא לא.‬
‫אדם.‬
‫אני רק…‬
‫רק באתי כדי לקחת משהו.‬ ‫-כן.‬
‫אדם. בבקשה, אדם…‬
‫איך אפשר לעזור לך היום, ניקי?‬
‫אני אימא למתבגר.ת א־בינארי.ת,‬
‫וכשהגיע יום הולדת 18,‬
‫המתבגר.ת שלי קיבל.ה טסטוסטרון מרופא פרטי,‬
‫ועכשיו נראה שהשלב הבא הוא ניתוח עליון.‬
‫אני רוצה להיות מבינה ותומכת,‬
‫אבל אני לא רואה שיש שם רצון לדבר איתי.‬
‫בעבר הייתה שם פתיחות לדיאלוג?‬
‫כן… התגובה שלי ליציאה מהארון‬ ‫לא הייתה הכי טובה.‬
‫הרגשתי שאיבדתי שליטה.‬
‫נשמע כמו כשל באמון ההדדי.‬
‫יידרש זמן כדי לשקם אותו.‬
‫כהורה, אני יודעת שזה לא פשוט,‬
‫להרגיש שאת לא בעניינים.‬
‫אבל אם תשקיעי בחקר‬ ‫האתגרים שעומדים בפניו.ה,‬
‫זה יכול לעזור מאוד.‬
‫אני חושבת שאת צריכה להראות שאת רצינית‬
‫ומוכנה לצאת למסע משותף,‬
‫ושאת לא דורשת לקבל הסברים כל הזמן.‬
‫חשוב מאוד להזכיר שאת אימא אוהבת ומקבלת.‬
‫ותראי, תמיד יש לבני נוער‬ ‫דברים שהם לא מספרים להורים,‬
‫אבל אני חושבת שחשוב ליצור סביבה בטוחה‬ ‫ולהבהיר שאפשר לפנות אלייך במידת הצורך.‬
‫אם תשתדלי להקפיד על פתיחות,‬ ‫סקרנות וחמלה,‬
‫לא נראה לי שתיכשלי.‬
‫תודה. זה ממש עוזר.‬
‫רגע, התוצאות שלך עולות.‬
‫התוצאות בסדר גמור, מר מרצ׳טי.‬
‫הגוש שלך לא סרטני.‬
‫תודה לפאקינג אל!‬
‫אימא…‬
‫סליחה.‬
‫אני פשוט שמחה מאוד. סליחה.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה.‬
‫- מסע הריפוי שלי -‬
‫- מה שאני רוצה להגיד באמנות:‬ ‫דברים שמעצבנים אותי! כשאומרים לי לחייך! -‬
‫- נשים לא צריכות לפחד!! -‬
‫המאזינה האחרונה שלנו הערב היא רובי.‬
‫שלום, רובי. איך אפשר לעזור לך היום?‬
‫יש לי שאלה לאו.‬
‫רציתי לדעת איך ההרגשה‬
‫להעמיד פנים שאת נחמדה וטובת לב,‬
‫וחומלת ועוזרת,‬
‫כשלמעשה, את סתם בריונית.‬
‫צר לי, רובי. אין לי מושג למה את מתכוונת.‬
‫דווקא יש לך.‬
‫ולכולם יהיה, אחרי שהם ייראו‬ ‫את הסרטון שתייגתי אותך בו.‬
‫לא…‬
‫המאזין הבא.‬
‫סליחה, כולם.‬
‫ובכן, יש לנו את…‬
‫טוב. אוקיי.‬
‫המאזין הבא הוא רוב.‬
‫שלום רוב, איך אפשר לעשות לך? לעזור לך?‬
‫מרטיבה במיטה!‬
‫מרטיבה במיטה! מרטיבה במיטה!‬
‫- אלן: אלוהים, ההתמחות הזאת מדהימה!‬ ‫אני נפגשת עם המון סוכנים ומו״לים. -‬
‫- מתי את חוזרת? -‬
‫מי זה היה?‬
‫אלן.‬
‫היא שואלת מתי אני חוזרת.‬
‫מתי את חוזרת באמת?‬
‫לא יודעת.‬
‫דווקא נראה לי שאשאר פה.‬
‫מה לגבי הקורס שלך?‬
‫נראה לי שאני צריכה קצת יציבות.‬
‫אמרת שהיה לך טוב בוולאס.‬ ‫-כן, אבל התגעגעתי אליך.‬
‫גם אני התגעגעתי אלייך.‬
‫זאת הזדמנות שעלולה לא לחזור.‬ ‫אני רק רוצה להיות בטוח שאת בוחרת נכון.‬
‫כן, אני יודעת מה אני עושה.‬ ‫אני רק רוצה להיות כאן, איתך.‬
‫שננסה שוב?‬
‫אימא?‬
‫אימא, את בסדר?‬
‫הכנתי לך טוסט.‬
‫אוטיס.‬
‫אוטיס, אתה בסדר?‬
‫אוטיס.‬ ‫-טוב, די!‬
‫אני לא יודע מה לא בסדר אצלי.‬
‫אני כל הזמן חושב על אימא שלי.‬
‫אתה חושב על אימא שלך?‬ ‫-אני לא יודע…‬
‫כלומר, לא באיזה קטע מיני דוחה.‬
‫מה? למה אתה חושב על אימא שלך?‬ ‫-אני לא יודע. אני…‬
‫פעם היו לי בעיות במין, ו…‬
‫חשבתי שהתגברתי עליהן, ו…‬
‫עכשיו אני פשוט נבוך, ובא לי למות, ו…‬
‫לא בא לי למות. אימא שלך בדיוק מתה.‬
‫אני כל הזמן מדבר על אימהות!‬ ‫-אוקיי.‬
‫שקט. בבקשה. זה בסדר.‬
‫אנחנו לא חייבים לעשות משהו.‬
‫בוא, תשכב.‬
‫זה היה יום מוזר.‬
‫כן.‬
‫יום מוזר.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬