Salut!
Vino aici!
- Te știu! - Mă ajuți?
- Da. - Prinde de acolo!
- Aici? Da. - Simți? Trage!
- Da! - Ții bine? E unul mare.
- Da. - Ia te uită!
- Bună, frumosule! - Nu pare pește de râu.
Ar trebui să-l arunci înapoi.
- Nu atinge peștele! - O să-l arunc înapoi.
Nu!
Dumnezeu?
Te rog, nu-mi spune că te așteptai să vezi un bătrân alb.
Trebuie să vorbim.
- Am dat de belea? - De ce întorci spatele bisericii tale?
Nu vreau să fac asta, dar nu cred că mă pot boteza.
- E prea greu. - Viața e grea!
E nevoie de sacrificii, iar biserica ta are nevoie de tine.
Eu am nevoie de tine.
Păcătuiesc întruna. Azi-dimineață, m-am masturbat.
Știi că port chiloții două zile la rând…
Eric Effiong! Ești copilul meu drag!
Ești curajos, îndrăzneț și absolut „eferventos”.
- Nu cred că se zice așa. - Îl contrazici pe Dumnezeu?
Nu… Voiai să spui „efervescent”? Ești foarte drăguță.
Taci și ascultă.
- Cal? - Vrei niște pâine?
Ce dracu'?
OTIS: ȘTIU CĂ ÎNCĂ NU VREI SĂ VORBIM.
DACĂ AI NEVOIE DE CEVA, SUNT AICI.
ELOGIU PENTRU MAMA
NOTE PENTRU SOUTHCHESTER
Jo, deschizi tu?
Otis?
Bună dimineața, soare!
Nu! Scuze, ce cauți în casa mea?
Am venit la mama ta.
- Bine. - Am o oră liberă.
Ai firimituri pe colar.
- Ce-ai pățit? - Nu e treaba ta.
Ascultă, Otis, nu trebuie să fii așa.
Știu că dezbaterea a fost cam tensionată,
dar așa e o competiție.
Tensionată? Ai mințit despre mine în fața întregului liceu.
N-am mințit. Iar tu m-ai dat în vileag în fața tuturor.
Dr. Milburn!
Bună! Sper că nu vă deranjez.
Voiam să discutăm niște detalii înainte de emisiune.
Sigur că da. Poftim…
- Eu am plecat. - …în birou.
Vin și eu imediat. Otis!
Dragule!
- N-am știut că vine! - Nu contează. Trebuie să plec.
Stai!
Știu că Maeve trece printr-o perioadă vulnerabilă acum.
Eu zic… că ar trebui să-ți asculți instinctul.
Mamă, amândoi eram acolo de bună-voie. Maeve nu m-a obligat să fac nimic.
Bine. E treaba mea să-mi fac griji pentru tine.
Nu ți-ai făcut când ai luat-o în emisiune pe rivala mea.
Întrunire plăcută!
Bună! Te rog, ia loc!
Acesta e un loc sigur.
CREȘTEREA BĂRBAȚILOR
CAPITOLUL UNU EMISIA SURPRIZĂ A LUI OTIS
O?
Bună! Aici sunt!
- Bună! - Bună!
Ruby! Bună!
Ce-i cu tine aici? Ce-i cu ăla?
Nimic grav. Un cârcel.
Voiam să discutăm ce mai avem de făcut până la alegeri.
Toți te cred antifeminist!
- Și zic că dai oamenii de gol. - Știu, dar nu e așa.
Tu te pricepi la relațiile cu publicul.
Cred că poți scoate adevărul la iveală și să contracarezi atacul lui O.
- Bine. Mă ocup de asta azi. - Mersi.
- Unde te duci? - Azi e înmormântarea mamei lui Maeve.
Apropo de asta…
Voiam să-ți zic că, dacă vorbești cu Maeve,
și te întreabă despre noaptea în care am rămas la tine…
i-am spus că am lucrat la campanie și am adormit fără să vrem.
Asta s-a întâmplat.
Știu. Dar n-a fost bine.
Nu vreau să creadă că suntem altceva decât prieteni.
De-asta ai venit? Să-ți pui relația la adăpost?
Nu!
Poate, puțin… Nu! Voiam să vorbim despre campanie.
Maeve poate sta liniștită. Suntem doar prieteni.
- Nici prieteni nu suntem! - Ruby…
Nu prea e stilul tău.
Dar e o rochie de înmormântare, deci mamei i-ar fi plăcut.
Bine.
Doamne…
- Arată rău ochiul? - Nu.
Ce s-a întâmplat?
Eu și Otis am încercat să facem sex. A fost un dezastru.
Nu vorbim.
E o poveste lungă. Voiam să-ți scriu, dar…
Da…
Știu că avem un diferend acum. Înțeleg.
Aimes, cred că treaba cu Isaac mă deranjează.
- Puteți fi doar prieteni? - Da! Absolut.
Nici nu trebuia să aduc vorba.
Fiindcă nu s-a întâmplat nimic și nici n-o să se întâmple. Îți promit.
Iar tu mergi la înmormântare cu vânătăi de la sex.
- Ar fi mândră de tine. - Termină!
Maeve, e cineva de la Wallace la telefon.
Ce a zis?
Întreabă dacă te întorci să termini cursul.
Spune-le că sunt ocupată. Îi sun eu.
O incinerez pe mama azi.
- Alo? - Jackson Marchetti?
- Da. - Avem rezultatele analizelor.
Dl doctor vă așteaptă la ora 16:00.
- Bine, voi fi acolo. - Vă așteptăm.
VIV: EU ȘI BEAU VENIM DIRECT ACOLO.
ÎN REGULĂ.
După cum știi, pe canalul meu video, îmi place să demontez mituri sexuale.
Mă întrebam dacă e vreun astfel de mit pe care ați vrea să-l demontezi.
Să vedem. Așa, pe nepregătite…
Există de ceva vreme un mit despre femeile care fac mult sex.
Se spune că au vulva lărgită.
Bine.
Hai să încercăm din nou, puțin mai concis.
Eu vă întreb despre mituri sexuale, iar dv. ziceți despre vaginuri lăsate.
Te-a rugat Celia să mă ajuți să-mi îmbunătățesc prestația?
Nu! Cred că vrea ca emisiunea să aibă un ritm mai rapid.
Bine. Doamne…
E umilitor să fiu instruită de cineva de 17 ani.
Iertați-mă, nu vreau să vă dau lecții.
Nu. E în regulă. Nu e vina ta.
Poate că…
A fi în direct la radio e cu totul altceva decât față în față cu cineva, doar voi.
Poate că vă simțiți puțin expusă?
Da. Adevărul e că m-am întors la lucru prea devreme.
- Oricum, nu contează. - Ba da, contează.
Dacă vreți să-mi povestiți, vă ascult cu plăcere.
Vezi tu, există acest sentiment,
că, dacă o femeie renunță o vreme la carieră,
nu va mai putea să revină.
Mi-a luat ceva timp să încep, așa că…
Serios? Credeam că faceți asta dintotdeauna.
Sigur că da.
Când eram căsătorită, cariera mea era pe drumul cel bun.
Apoi, după ce soțul meu a plecat,
totul a devenit foarte dificil.
Acea durere…
Mi-a fost foarte greu să mă obișnuiesc să fiu părinte singur.
Mamă?
Până la urmă, am devenit mai puternică.
Am știut că lucrul cel mai important era să-i fiu alături lui Otis.
Am decis că-mi va fi de ajuns să mă ocup de clinică.
Dar îmi doream mai mult.
Așa că, atunci când a apărut slujba la postul de radio, n-am vrut să o ratez.
Are sens.
Dar e și copleșitor.
Doamne! Cum m-ai făcut să vorbesc despre toate astea?
Cred că diseară va fi perfect. Trebuie să aveți încredere în dv.
Bună, echipă! Eu sunt Samantha și voi conduce ceremonia de azi.
Sunt gazda voastră extraordinară. Vă voi ghida în a vă lua rămas-bun.
Ce-ai pățit?
- E de la… - Un accident.
Ce poză frumoasă cu Elaine!
Erin.
Pe mama o chema Erin.
Da. Scuze.
Bine, să verificăm.
Fotografie, bifat.
- Florile le aduceți voi? - Da, se ocupă fratele meu.
Bifat!
- Programul ceremoniei? - A fost treaba mea!
Bifat!
Vrei să punem un cântec când va fi adus coșciugul?
Da.
Bifat!
Îmi place să spun „bifat”.
Bifat!
E un cuvânt superb!
Ți se rostogolește pe limbă. Bifat!
- Aimee. - Scuze!
Să continui?
Da.
Frumos costum!
Mulțumesc.
- Mersi că mă lași să plec mai devreme. - E în regulă.
Ascultă, te descurci foarte bine. Copiii chiar te ascultă.
Ce zici să ții un curs singur?
Da! Sigur!
Dacă-mi dai voie… Cravata ta…
Scuze.
N-am putut să fac nod. Îmi tremură mâinile când am emoții.
De ce ai emoții?
O să văd pe cineva cu care am avut o relație.
A fost prima ta iubire?
Ea… Da.
Cam așa ceva.
A trecut ceva timp, dar tot sufăr.
Nu cred că-ți va fi vreodată ușor, dar arăți grozav, așa că…
Ea pierde.
- A venit tata. Trebuie să plec. - Bine! La revedere!
- Adam! - Da?
Condu tu.
Bine.
ÎN AMINTIREA LUI ERIN WILEY
De obicei, nu acceptăm mâncare în timpul ceremoniei.
Dar brioșele par delicioase.
Pot?
Ce bună e!
- E foarte bună! - Fir-ar să fie!
- Sean nu răspunde. - Caut niște flori.
Nu. Nu-mi pasă de flori.
Serios, nu-i nevoie de toate astea. Nu vine nimeni, ți-am zis.
- Cum ți-e gâtul? - Mai bine, cred.
- Și bătrânul tău penis? - Nu știu ce are.
Mă simțeam vinovat că am stat la Ruby și nu-mi puteam scoate asta din cap.
Oare încerci s-o faci pe Maeve geloasă?
- Nu. - Nu? Nici măcar puțin?
N-aș fi rămas acolo dacă nu mă lăsai baltă pentru noii tăi prieteni.
Stai puțin! Dai vina pe mine?
Otis, ai zis că nu e nicio problemă!
E Maeve. Stai!
Bună!
Sean trebuia să vină la 12:00. Nu-mi răspunde.
Sunt sigur că ajunge curând.
Am nevoie de el aici, Otis.
O să-l găsim. Nu-ți face griji! Unde stă?
La tovarășul lui, Dodgy Mo.
Trimite-mi adresa!
- Acum ți-o trimit. - Bine! Stai liniștită.
- Bine. Pa! - La revedere!
Unde mergem?
Să găsim pe cineva numit Dodgy Mo.
Doamne, Țestoasă!
A zâmbit! Nu de la pârțuri. A zâmbit pe bune!
- A mai făcut asta vreodată? - Nu. Bună!
Hai, zâmbește pentru mami!
Futu-i! Scuze! Nu trebuia să-ți spun.
Hai, scumpo, zâmbește pentru mami!
- Cred că i-e foame. - Bine.
E în regulă. Eu… Mă doare capul îngrozitor.
Mi s-a zis că așa va fi când o să iau antidepresive.
Ai vreun analgezic, Jo?
Nu.
Îmi pare rău!
Da!
M-am tot gândit la treaba asta cu copilul.
Adică, aș putea deschide o creșă.
Una șmecheră, cu yoga pentru bebeluși.
Da…
Înainte sau după ce îți achiți datoria?
Voiam să vorbim și despre asta.
Adică, să-mi împrumuți banii. Ți i-aș da înapoi!
Evident.
Sunt mulți bani. Vrei să vorbim altă dată?
Promit că mă gândesc. Acum trebuie să merg la farmacie.
Îmi iei și mie o cupă menstruală?
Și niște pulbere de fibre. N-am făcut caca de câteva zile.
- De fapt, vin cu tine. - Minunat!
De ce nu zici nimic?
E ipocrizie să te superi pentru seara gay, când tu mă lași baltă mereu pentru Maeve.
- Eric, mama ei… - Nu e prima dată, nu-i așa?
Nu. Nu ne mai vedem deloc, Eric.
Ești mereu cu Abbi și cu ceilalți.
Salut!
Salut! Îl căutăm pe Dodgy Mo.
- Nu-l cheamă așa… - E porecla.
Dodgy Mo. Da, eu sunt.
Sean stă aici?
Nu. N-a venit aseară.
Dacă-l vezi, îl rogi să o sune pe Maeve, sora lui? E urgent.
Da.
- Da? - Da?
Bine. Mulțumesc, Dodgy Mo!
Stați puțin!
Astea au fost livrate pentru Sean.
Nu le pot ține în casă, am alergie. Luați-le voi.
Probabil că-l întâlniți înaintea mea.
- Sigur că da. - Mulțumesc.
Nu înțeleg.
Nu vrei să am și alți prieteni?
Nu știu. Uneori mi se pare că preferi să stai cu șmecherii.
- Mă simt dat deoparte. - Nu prefer să stau cu ceilalți!
Dar uneori avem mai multe în comun.
Îmi poți spune ceva recent din viața mea?
- Te întorci la biserică? - Nu!
Am o criză existențială din cauza asta, dar tu nu știi,
fiindcă nu-ți pasă de nimic ce n-are legătură cu tine!
Asta… Nu e corect!
De ce nu e corect? Spune!
Doamne!
Nu pot opri! Eric, ajută-mă!
Față palidă! Doamne!
Ești teafăr? Dă-mi mâna.
- Am ace de brad în ochi. - Dă-mi mâna!
- Doamne! - Am ceva în ochi.
- Te simți bine? Arată-mi ochiul! - N-am nimic!
Colar de rahat!
Florile!
- Le aranjăm. - Ce ne facem?
- Le aranjăm. - Eric, pune-le în găuri.
Nu, Față palidă!
Garoafe la exterior, trandafiri la interior.
Uită-te la culori.
Avem și noi lucruri în comun, nu?
Sigur că da!
Vreau să spun că există părți din viața mea
pe care nu le înțelegi.
De exemplu?
De exemplu, faptul că sunt creștin.
Sau că familia mea nu are atâția bani ca a ta.
Nu vorbim despre rasă, de exemplu.
Încerc să spun că suntem foarte diferiți,
dar nu vorbim despre asta.
- Bine. De ce dai vina pe mine? - Nu dau vina pe tine.
Încerc să îți spun ce simt.
Bine. O să întârziem.
Hai să aranjăm asta și…
Minunat!
Constable.
Faimos pentru peisaje, scene rurale din Suffolk.
Pare plictisitor, dar în mâinile lui, peisajul devine dramatic.
Maluri roase de apă, cărămizi căzute
poduri subțiri, copaci vii, în mișcare, care respiră.
Îi plăceau sălciile…
AISHA: NE VEDEM LA BAIE?
…cu ramurile coborâte în apa unduitoare.
Poți simți aerul umed al dimineții.
A pictat o altă formă a sentimentelor.
- Da? - Pot să merg la toaletă?
Da. Scuze! Bineînțeles!
Unde rămăsesem? Da! La geniul nerecunoscut al lui Constable.
Această scenă viscerală, în mișcare…
Pot să te ating?
Îmi pare rău. Iau testosteron, credeam că nu mai am menstruație.
Nu-i problemă! Nu mă deranjează.
- Te simți bine? - Da.
Am nevoie de câteva clipe să mă liniștesc.
Răspunde odată, tâmpitule! Fir-ar a dracu' de treabă!
- Doamne! - Bună!
Bună!
Nu l-am găsit.
Florile s-au rupt puțin la mijloc. Îmi pare rău.
Te simți bine?
Da. Aș vrea ca Sean să răspundă naibii la telefon.
UNDE NAIBA EȘTI?
E timpul să începem.
Mai așteptați și alte persoane?
Nu, ăștia suntem toți.
Putem să terminăm mai repede?
- Da. - De fapt…
Stai! A căzut o floare.
Ce-i cu ei aici?
Spuneai că mama ta e singură. I-am invitat pe ei. Sper că n-am greșit.
E foarte frumos. Mulțumesc, Aimes.
Bine! Chiar mă întrebam cine va duce sicriul.
Chiar așa.
Haideți!
- Bună! - Mulțumesc că ați venit.
Bună!
Era preferatul mamei.
Ce-mi place melodia asta!
Bine. Ne întoarcem pe partea mea.
Rotiți-vă.
Bine.
Vă rog să vă ridicați. Cei care puteți.
Adică tu nu.
Scuze, rețeaua Wi-Fi e…
Ne întoarcem?
- Repetăm intrarea? - Nu, înaintați.
- Dăm puțin în spate? - Otis, înaintați!
Scuze!
- Otis, vino! - Du-te.
Degetul meu!
Haideți!
Jackson!
- Ține-l bine! - Scuze!
Încet!
- Vino pe partea asta - Ocolim? Bine. Așa.
Încet. Îndreapt-o! Drept!
Atenție la degete! Atât!
Bun-venit tuturor și scuze pentru mica sincopă muzicală.
Sunt sigură că Erin își cântă melodia preferată oriunde ar fi.
Să sperăm!
Eu sunt Samantha.
Voi conduce ceremonia de azi.
Ne-am adunat aici pentru ca Erin Willy să continue…
Wiley. Erin Wiley.
- Wiley? - Da.
- Pe hârtie pare că scrie ca Willy. - Scrie clar: Wiley.
…pentru ca Erin Wiley
să continue să trăiască în amintirea noastră.
Erin s-a născut în Moordale
și a lăsat în urmă doi copii.
Trei.
Trei copii.
Maeve, Sean și Elsie…
care au fost lumina vieții ei.
Ca mamă singură, a avut greutăți,
dar a fost o femeie
care a răspuns provocărilor cu energie și entuziasm.
- Ce cauți aici? - Scuze pentru întârziere.
Bine ai venit!
- Cine sunt ăștia? - Te sun de câteva ore!
Îi plăcea să asculte muzică, să vorbească cu prietenii.
Vedeți voi,
cred că ne putem mângâia cu ideea
că o stea nouă și deosebit de strălucitoare
va lumina cerul din noaptea asta.
E minunat!
E absolut… fabulos.
- E o porcărie! - Taci!
- Dar textul e foarte frumos. - Mulțumesc.
Termină!
- Aș vrea să adaug câteva lucruri. - Nu. Sean!
Dacă nu te superi o să spun câteva cuvinte…
- Mersi! - Te rog, nu.
…despre mama.
Sean!
Scumpa mea mamă…
a murit făcând ceea ce-i plăcea.
Luând droguri.
Zău așa! Doar n-am halit chestia cu „steaua strălucitoare”, nu?
Cred că ar fi mai potrivit
ca eu, fiul ei,
să vă spun câte ceva din copilăria noastră cu Erin.
Să le spun ce jocuri jucam?
Le spun? Numărul unu: fotbal pe întuneric.
Era frumos.
Mama ne dădea afară din rulotă în toiul nopții
ca să se poată droga, după care să și-o tragă cu unul, Greg.
Mai era „vânătoarea de țigări” sau „prinde țigareta”.
Mergeam în parc, unde, în patru labe, trebuia să căutăm în noroi
chiștoace lungi, pe care mama să le poată fuma,
căci nu mai aveam bani.
Apoi… Am multe jocuri. Pot continua.
- Preferatul meu… - Gata, Sean! Ajunge!
Te faci de râs.
Las-o baltă, sor-mea.
Crezi că rochia elegantă și poza drăguță conving pe cineva
că mama noastră a fost altceva decât o drogată?
Ieși afară!
Afară!
Bine. Cu plăcere.
Pa, mamă!
E timpul pentru o pauză.
Sean!
Nu mai fugi de mine!
- De ce ești atât de egoist? - Nu pot fi fals, ca tine.
Vreau să ne despărțim frumos.
- Nu e corect! - Ce nu e corect?
Tu o să pleci de-aici, dar eu o să mor singur, ca mama.
Poți lăsa drogurile, Sean.
Oricum nu mai contează.
Tu o să-ți reiei viața frumoasă din America
și o să uiți că exist.
Plec.
Nu face asta! Ne luăm rămas-bun de la mama.
Ea nu prea își lua rămas-bun de la noi, nu-i așa?
În atenția clienților: peștii tropicali sunt la jumătate de preț.
Marsupiul ăsta e grozav.
Uite, deja a adormit!
Rahat!
- Ce faci? - Mă ascund.
- De cine? - De el.
Doamne, e Dan! La naiba! Sigur a avut un accident cu motocicleta.
- Ce faci? - De unde-l știi pe Dan?
E tipul cu care m-am întâlnit.
Băga-mi-aș!
Ce e?
El e tatăl lui Joy.
Adică tu și Dan…
Cât de sigură ești că el e tatăl?
Cam 95% sigură.
Fir-ar să fie!
- Te-ai culcat cu el? - Nu!
Chiar îl plac.
Știi că nu-l mai poți vedea, da?
Da. Desigur.
- Rahat! - Tipic!
Ai venit devreme.
Te simți bine?
Nu vreau să vorbesc despre asta acum.
Dacă ești de acord.
Bine.
Mâncăm prăjitura?
- Oare se simte bine? - Așa sper.
- Bună, copii! - Bună!
Să știți că am încă o înmormântare după-amiază.
Așa că…
- Bine. - Da.
- Mă duc să o caut. - Bine.
E în regulă.
- Ce faci? - Bine.
Bine.
Lucrez cu cai acum.
Da?
Tu…
le-ai spus părinților tăi?
Da, le-am spus.
Au reacționat destul de bine.
E extraordinar, Adam! E colosal!
Sunt mândru de tine. Serios.
Încă mi-e foarte greu…
să fiu complet pe față.
Ție când a încetat să-ți mai fie rușine?
E mult până acolo.
Dar, Adam, trebuie să crezi că meriți să ți se întâmple lucruri bune.
Și, Adam, trebuie să te iubești.
Știu că între noi…
n-a fost o relație.
Dar îmi lipsești mult.
Ești absolut…
„efercrescent”.
Scuze, ai zis… Vrei să zici „efervescent”?
Da.
Colin, nu face asta.
Ce e?
- N-o găsesc nicăieri. - Ce facem? Le spunem să plece?
Nu. O să se întoarcă. Așa cred.
Bine.
Se tot uită la mine, arătându-mi ceasul.
Te-am găsit!
Dacă mor de rușine, primesc o reducere?
Pot să verific broșura, dar mă îndoiesc.
Nu aveam nevoie de public.
Aimee a vrut să te ajute.
Fratele tău suferă.
- Nu era cu totul rea. - Sigur că nu. Nimeni nu e așa.
Ascultă, e o situație groaznică.
Cei mai mulți de aici nu înțeleg ce e o familie disfuncțională.
Deși e greu, ai vrut să-i aduci un omagiu lui Erin,
iar ăsta e un lucru cu care te poți mândri.
Întoarce-te și povestește-le despre mama ta.
Bine.
- E totul în regulă? - Da.
Oameni buni, s-a terminat pauza.
Urmează elogiul,
care va fi citit de fiica lui Erin, Maeve.
Bine.
ELOGIU PENTRU MAMA
Scuze!
Tot ce a spus fratele meu e adevărat.
Mama era narcomană.
Dar m-a ajutat să-mi fac prima afacere când aveam opt ani. Spălam mașini.
M-a învățat să aleg clienți fideli și să obțin bacșișuri mari.
Îi plăcea să cânte, deși cânta groaznic și niciodată nu reținea versurile.
Și nu ne-a fost niciodată foame.
Ceea ce nu era ușor.
Chiar și drogată, ne făcea niște clătite cu fețe zâmbitoare din ciocolată.
Erau bunicele.
Da, cred…
Scuze.
Da.
Încerc să spun că o mamă poate fi un părinte oribil uneori,
dar tot o iubești și vrei să se facă bine.
O persoană poate fi dependentă, și să rămână generoasă și bună.
O urăsc pentru cât rău mi-a făcut, dar…
mi-e și dor de ea cu toată ființa mea.
Bine.
Ceremonia noastră se apropie de final,
iar noi ne vom întoarce la viețile noastre.
Sper că faptul că ne-am adunat aici v-a adus un oarecare confort.
Vă mulțumesc.
Îl știi?
Da.
Crezi că…
Cred că da.
- Bine. - Da.
Cine e?
Haideți!
Cu toții! Asta e!
- Mă duc să văd ce face. - Bine.
Mulțam!
Ce faci?
Ce se întâmplă?
Am avut…
Voiam să văd dacă totul e în regulă.
Da, totul e bine.
Vin imediat. Mulțumesc.
Da. Sigur!
Ce e?
Nu știu ce să zic. Mi se pare puțin ciudat.
Beau?
Ce vrei să spui?
E foarte încordat, nu-i așa?
De ce ești gelos?
Nu sunt gelos! Mă îngrijorează că se mișcă repede.
- Jackson, e iubitul meu. - Da.
Știu că treci printr-o perioadă grea, dar eu sunt fericită.
Dacă zici tu…
- Ne-am înțeles? - Da.
Bine, mă duc înăuntru.
- Îmi pare bine că te-am văzut. - La fel.
Ai grijă de tine!
- Bună! - Ce faci?
E totul în regulă?
Da.
Îi strângeam lucrurile lui Viv.
Dă-mi voie.
- Bună, Jeffrey! Mersi că ai venit. - Cynthiei îi pare rău că nu e aici.
Funeraliile îi amintesc de Jonathan.
Desigur.
Mama ta era cam nesuferită, dar e trist că a murit.
Iar ceea ce ai spus…
a fost minunat.
Mulțumesc, Jeffrey.
Bună!
Bună! Vă mulțumesc că ați venit.
Maeve, îmi pare rău!
Ce mai faceți?
- Bine. - Da.
Eu predau, iar Emily s-a întors la universitate.
Da, fac un master în literatură.
- Da, tu m-ai inspirat. - Serios?
- Studiezi la Wallace. Cred că e grozav! - Bravo, isteațo!
E incredibil.
Pariez că te descurci de minune. Ești prima din clasă?
În sfârșit…
Sunt incredibil de mândră de tine.
Să-ți fiu profesoară, să te văd crescând când atâtea îți erau potrivnice,
a fost un mare privilegiu în cariera mea.
Mulțumesc.
- Aveți grijă! Luați brioșa. - Așa vom face.
Rețeta lui Aimee Gibbs.
Pa, Maeve!
Îmi pare rău pentru pierderea ta.
Mulțumesc. Sper să-ți placă brioșele.
Vă mulțumesc că ați venit.
Bună!
Totul e bine între noi?
Nu simt că trebuie să ne certăm. Putem trece peste asta?
Nu știu ce să zic.
Nu știu.
Nu cred că ai auzit cu adevărat ce am spus.
Nici eu nu cred că ai auzit ce am spus.
Bine.
Poate că trebuie să nu ne vedem o vreme.
Da.
Poate că da.
- Bine! - Bine!
Mai vorbim.
Cum te simți?
Da…
Știu că am dat-o în bară.
Îmi pare foarte rău.
Îmi era foarte dor de tine și voiam să mă simt important,
ceea ce e jalnic.
Nu aș vrea ca ăsta să fie motivul pentru care relația noastră nu a mers.
Nu s-a întâmplat nimic?
Nu.
Sigur?
Sigur.
Mă conduci acasă?
Sigur!
Am bicicleta aici.
Ce tărâm e ăsta?
Doamne, seamănă perfect cu bunica!
- Ce face? - Alo!
Zâmbește-ne puțin!
Înveselește-te, drăguță! Nu e totul negru.
Aveți grijă! Vine!
Nu zâmbesc, fiindcă vin de la o nenorocită de înmormântare!
Și nu zâmbesc, fiindcă vorbiți cu mine neîntrebați!
Nenorociților!
Îmi pare rău.
Da!
- Adam! - Salut, tată!
M-am simțit cam ciudat la înmormântare
și m-am gândit să facem ceva împreună.
Sigur!
Ai cămașa încheiată ciudat.
Ești cu doamna aceea? Scuze! Vă las.
Ce caută haina mamei aici?
Mamă?
- Mamă, ești acolo? - Nu e.
Adam!
Eram…
Eram în trecere, am venit să iau ceva.
Da.
Adam! Te rog, Adam!
Cu ce te putem ajuta, Nicky?
Copilul meu adolescent e non-binar.
Când a împlinit 18 ani,
s-a dus la un doctor particular și a început să ia testosteron.
Acum cred că vrea să-și opereze pieptul.
Vreau să înțeleg, ca să-i fiu alături, dar nu vorbește cu mine.
Ai vorbit deschis cu copilul tău în trecut?
Păi… n-am reacționat prea bine când mi-a spus.
Am simțit că pierd controlul.
Se pare s-a rupt firul încrederii dintre voi.
Refacerea lui poate lua mult timp.
Ca părinte, știu că poate fi greu să simți că ești scos din discuție.
Dar, dacă te informezi despre ce se întâmplă cu copilul tău,
te-ar ajuta foarte mult.
Arată-i că intenționezi cu adevărat să-i fii alături în această călătorie
și că nu va fi nevoit să-ți explice la nesfârșit prin ce trece.
E foarte important
să-i spui copilului că-l iubești pentru ceea ce e.
Ascultă, adolescenții vor avea mereu lucruri pe care nu le spun părinților,
dar e important să creezi un mediu destul de sigur
ca ei să se destăinuie, dacă vor.
Dacă ești deschisă, curioasă și înțelegătoare,
nu poți da greș.
Mulțumesc. M-ați ajutat mult.
Rezultatele se încarcă.
Rezultatele sunt clare, dle Marchetti.
Nu e vorba de cancer.
Futu-i, ce bine!
- Mamă! - Scuze!
Sunt foarte fericită! Scuze!
- Mulțumim. - Mulțumesc.
Mulțumim!
CĂLĂTORIA DE VINDECARE
CE VREAU SĂ TRANSMITĂ ARTA MEA
LUCRURI CARE MĂ ÎNFURIE
FEMEILE NU TREBUIE SĂ SE TEAMĂ!
Ultimul apel de azi e de la Ruby.
Bună, Ruby! Cu ce te putem ajuta?
Am o întrebare pentru O.
Voiam să știu cum e
să te prefaci că ești drăguță, bună, plină de compasiune și săritoare,
când, în realitate, ești o hărțuitoare.
Îmi pare rău, Ruby. Nu știu despre ce vorbești.
Ba da, știi.
Așa cum vor ști toți, după ce văd clipul în care te-am etichetat.
Nu! Următorul ascultător!
Îmi pare rău pentru asta!
Avem un apel… Bine!
Următorul apel e de la Rob.
Bună, Rob! Ce pot să-ți fac… Cu ce te pot ajuta?
Pișăcioasa!
ELLEN: STAGIATURA E O NEBUNIE!
ÎNTÂLNESC MULȚI AGENȚI ȘI EDITORI.
CÂND VII ÎNAPOI?
Cine era?
Ellen.
Mă întreabă când mă întorc.
Când te întorci?
Nu știu.
Mă gândesc să rămân aici.
Și cursul?
Am nevoie de stabilitate.
- Îți plăcea la Wallace. - Da, dar mi-a fost dor de tine.
Și mie, de tine.
S-ar putea să nu mai ai o șansă ca asta. Ești sigură că faci ceea ce trebuie?
Știu ce fac. Vreau să fiu aici, cu tine.
Încercăm din nou?
Mamă?
Mamă, te simți bine?
Ți-am făcut ceai.
Otis!
Te simți bine?
- Otis! - Oprește-te!
Nu știu ce am. Mă gândesc întruna la mama.
- Te gândești la mama ta? - Nu!
Nu într-un fel sexy, ciudat și scârbos.
- De ce te gândești la ea? - Nu știu.
Am avut probleme cu sexul și…
credeam că le-am depășit.
Mi-e foarte jenă și aș vrea să mor.
Nu vreau să mor! Mama ta a murit, iar eu turui despre mame.
Bine. Gata, liniștește-te. E în regulă.
Nu trebuie să facem nimic. Întinde-te.
- A fost o zi ciudată. - Da.
O zi ciudată.
Subtitrarea: Dan Ilioiu