Hej.
Kom.
-Jag känner igen dig. -Kan du hjälpa mig?
-Ja. -Ta tag där.
-Här? Jisses. -Känner du? Fortsätt dra.
-Wow. Ja. -Har du den? Den är stor.
-Ja. -Oj.
-Hej, snygging. -Det är nog ingen flodfisk.
Jag borde slänga i den igen.
-Rör inte min fisk. -Den ska tillbaka.
Låt bli, sa jag.
Gud?
Säg inte att du förväntade dig en gammal vit gubbe.
Vi måste prata lite.
Är jag i knipa?
Varför vänder du ryggen till kyrkan?
Jag vill inte göra det, men jag kan inte döpa mig. Det är för svårt.
Livet är svårt.
Uppoffringar måste göras, men din kyrka behöver dig.
Jag behöver dig.
Jag syndar hela tiden.
Jag runkade i morse.
Jag använder mina kallingar två dagar i rad och…
Eric Effiong! Du är mitt dyrbara barn.
Du är modig, djärv och alldeles fenomenell.
-Det är inte ett ord. -Tjafsar du emot Gud?
Nej, jag… Menar du "fenomenal"?
Vad snällt i så fall.
Var tyst och lyssna.
-Cal? -Vill du ha lite bröd?
Vad fan?
JAG VET ATT DU INTE VILL PRATA, MEN JAG FINNS HÄR OM DU BEHÖVER NÅT.
MAMMAS MINNESTAL
ANTECKNINGAR FÖR SOUTHCHESTER
-Fan också. -Jo, kan du öppna?
Otis?
God morgon, solstråle.
Nej. Ursäkta. Vad gör du här?
Jag kom för att träffa din mamma.
-Okej. -Jag har håltimme, så…
Du har smulor på din stödkrage.
-Vad har hänt? -Det angår dig inte.
Otis, du behöver inte vara sån.
Jag vet att det blev spänt under debatten, men vi är ju motståndare.
Spänt? Du ljög om mig inför hela skolan.
Jag ljög inte. Och du outade mig inför hela skolan.
Dr Milburn!
Hej. Hoppas att jag inte stör.
Jag ville prata om några saker inför dagens program.
Visst.
-Du kan gå in på mitt kontor. -Jag går.
Jag kommer strax. Otis!
Älskling.
-Jag visste inte att hon skulle komma. -Visst. Jag måste gå.
Vänta.
Jag vet att Maeve har det jobbigt just nu,
men du kanske borde lita mer på dina egna instinkter.
Mamma, vi var två om det. Okej? Maeve tvingade mig inte.
Okej. Men det är min uppgift att oroa mig för dig.
Det gjorde du knappast när du började samarbeta med min fiende.
Ha ett bra möte.
Hejsan. Slå dig ner.
Det här är en trygg zon.
Wow.
MÄNS UPPFOSTRAN
KAPITEL ETT OTIS SÄDESUTTÖMNING
O?
Hej.
Ruby!
Hej!
Vad gör du här? Vad är det där?
Inget. Nackspärr.
Jag ville prata med dig om nästa steg inför valet.
Alla ser dig som en mansrättsivrare som outar folk.
Ja, men det är jag inte. Och du är så bra på PR.
Du kan få fram sanningen och stoppa O från att frisera allt.
Okej. Jag sätter igång med det idag.
-Tack. -Vart ska du?
Jaha. Maeves mamma ska begravas.
Visst, ja, det påminner mig…
Alltså, om du skulle råka springa på Maeve
och hon frågar dig om den där natten då jag sov över,
så sa jag att vi jobbade med kampanjen och råkade somna.
-Det var ju det som hände. -Jag vet. Men det var inte så bra.
Jag vill inte att hon ska tro att vi är mer än vänner.
Var det därför du kom hit? För att skademinimera?
Nej.
Ja, lite. Men nej, jag ville prata med dig om kampanjen.
Maeve kan andas ut. Vi är inte mer än vänner.
-Vi är inte ens vänner. -Ruby…
Det är inte din stil.
Nej, men den passar en begravning, så mamma hade gillat den.
Okej.
Herregud.
-Ser ögat hemskt ut? -Nej. Vad var det som hände?
Otis och jag skulle ha sex. Det blev en katastrof.
Nu pratar vi inte med varann.
Det är en lång historia. Jag skulle messa dig, men…
Ja.
Jag vet att det är knepigt mellan oss just nu.
Aimes, det där med Isaac gör mig obekväm.
-Kan ni vara vänner istället? -Absolut. Jag borde inte ha sagt nåt.
Inget har hänt och inget kommer att hända. Jag lovar.
Tänk att du ska gå på begravning med en sexskada.
-Hon skulle vara stolt. -Sluta.
Maeve, nån från Wallace ringer.
Vad vill de?
De undrar om du kommer tillbaka.
Säg att jag återkommer. Jag ska kremera min mamma idag.
-Hallå? -Jackson Marchetti?
-Ja. -Provsvaren har kommit.
Doktorn vill träffa dig kl. 16.00 idag.
-Okej, vi ses då. -Vi ses sen.
Fan…
VIV BEAU OCH JAG MÖTER DIG DÄR
SES SNART
Som du vet vill jag gärna slå hål på sexmyter på min videokanal.
Därför undrar jag om det finns nån sexmyt som du vill slå hål på.
Tja, så här på rak arm…
Det finns en ihärdig myt
om att kvinnor som har mycket sex har slappa vulvor.
Ja.
Okej, vi testar igen. Försök låta lite mer säker.
Jag frågar om sexmyter och du svarar direkt med slappa slidor.
Har Celia bett dig hjälpa mig med mitt framförande?
Nej. Hon vill nog bara att programmet ska hålla bättre tempo.
Ja.
Herregud…
Så förödmjukande. Jag coachas av en 17-åring.
Fan, förlåt. Det var inte meningen att trampa dig på tårna.
Ingen fara. Det är inte ditt fel.
Tja…
Att sända radio är inte alls samma sak som att sitta öga mot öga med nån.
-Du kanske känner dig lite utlämnad. -Ja.
Jag började nog jobba för tidigt, och…
-Det spelar ingen roll. -Jo, det spelar visst roll.
Jag lyssnar gärna om du vill berätta.
När en kvinna hoppar av karriärcirkusen får man fortfarande en känsla av
att platsen är borta för alltid.
Och det tog ett tag att få den, så…
Jaså? Jag trodde att du hade gjort det här i tid och evighet.
Ja, visst…
När jag var gift var karriären på rätt spår.
Men när min man lämnade mig
blev det väldigt svårt.
Sorgen tyngde
och att vänja sig vid att vara ensamstående var otroligt tufft.
Mamma?
Men till slut blev jag starkare.
Och jag visste att det viktigaste var att finnas där för Otis.
Jag bestämde mig för att det räckte att driva kliniken.
Men jag har alltid velat göra mer.
Så när radiojobbet dök upp ville jag inte missa chansen.
Ja. Det förstår jag.
Men samtidigt låter det överväldigande.
Jisses. Hur fick du mig att prata om allt det där?
Det kommer att gå bra ikväll. Du måste bara tro på dig själv.
Hej på er. Jag är Samantha, er officiant.
Wow.
-Värdinnan med extra allt. -Hej.
Jag ska vägleda er igenom ert sista farväl.
Vad har du gjort med ögat?
-En sex… -En olycka.
Vilken fin bild på Elaine.
Erin.
Mamma hette Erin.
Ja. Ursäkta.
Okej, en snabb checklista.
Foto, klart.
-Har ni egna blommor? -Ja, min bror tar hand om det.
Klart.
-Programblad? -Det var min uppgift.
Klart.
Är det nån musik som ska spelas när Erin kommer in?
Ja.
Klart.
Jag gillar att säga det.
Klart.
Vilket bra ord.
Det liksom snubblar fram. Klart.
-Aimes. -Ursäkta.
Ska jag fortsätta?
Ja.
Fin kostym.
Tack.
-Tack för att jag får gå tidigt. -Lugnt.
Du är duktig på lektionerna. Barnen lyssnar på dig.
Du kanske kan ta en grupp ensam.
Okej. Visst.
Jag ska bara… Slipsen är alldeles…
Ursäkta.
Jag fick inte till det. Jag blir skakis när jag är nervös.
Varför är du nervös?
Jag kanske träffar mitt ex.
Var hon din första kärlek?
Hon… Ja.
Nåt åt det hållet.
Det var ett tag sen, men det svider än.
Sånt blir nog aldrig enklare, men du är jättefin, så…
Hon missar nåt.
-Nu kommer pappa. Bäst att jag går. -Okej. Vi ses.
-Adam. -Ja?
Du kan köra.
Okej.
TILL MINNE AV ERIN WILEY
Vi brukar inte tillåta mat under gudstjänsten.
Jaha.
De ser utsökta ut.
-Går det bra? -Ja.
Vad gott.
-Åh, så gott. -Men vad fan…
-Sean svarar inte. -Jag kan fixa blommor.
Nej. Jag struntar i blommorna.
Och det här behövs inte. Ingen kommer att komma.
-Hur känns nacken? -Bättre, tror jag.
-Och penisen, då? -Jag vet inte vad det är med den.
Jag hade dåligt samvete för att jag sov hos Ruby
och kunde inte sluta tänka på det.
Tror du att du försökte göra Maeve svartsjuk?
-Nej. -Inte ens lite?
Jag hade inte behövt stanna där om du inte hade fimpat mig.
Vänta nu. Skyller du på mig?
Du sa ju att det var lugnt!
Det är Maeve. Vänta.
Hej.
Sean skulle vara här klockan 12.00. Han svarar inte.
Okej. Han kommer säkert snart.
Jag behöver honom här, Otis.
Vi letar reda på honom. Oroa dig inte. Var bor han?
Hos sin kompis.
Skumma Mo.
Messar du adressen?
-Jag gör det direkt. -Okej. Oroa dig inte.
-Okej. Hej då. -Hej då.
Vart ska vi nu, då?
Vi ska leta reda på nån som heter Skumma Mo.
Herregud, Sköldis!
Hon log! Inte bara för att hon är gasig, utan på riktigt!
-Har hon gjort det förut? -Nej. Hej.
Kom igen. Le lite för mamma. Fan, förlåt. Jag borde inte ha sagt nåt.
-Det gör inget. -Le lite för mamma.
-Hon är nog hungrig. -Okej.
Det gör inget. Jag har bara så ont i huvudet.
De sa att det kunde bli så med antidepressiva.
-Har du några värktabletter? -Nej.
Tyvärr.
Jag har funderat på det här med barnpassning.
Jag kanske kan öppna ett daghem.
Typ ett sån där snofsigt som erbjuder baby-yoga.
Ja.
Ska du göra det innan eller efter att skulderna är betalda?
Jag tänkte faktiskt prata med dig om det.
Du kanske kan låna mig pengar. Jag betalar så klart igen. Självklart.
Det är mycket pengar. Kan vi ta det en annan gång?
Jag lovar att tänka på saken, men jag måste till apoteket.
Kan du köpa en menskopp till mig?
Och sånt där fiberpulver? Jag har inte bajsat på flera dagar.
-Nej, jag kan följa med. -Toppen.
Varför är du så tyst?
Det är skenheligt att ta queerkvällen så personligt.
-Du fimpar mig jämt för Maeve. -Eric…
-Hennes mamma… -Det är knappast första gången.
Nej. Vi ses ju knappt längre. Du hänger jämt med Abbi och de andra.
Hejsan.
Hej. Vi söker Skumma Mo.
-Han heter inte det. -Jo, på gatan.
Skumma Mo. Det är jag.
Bor Sean hos dig?
Nej. Han kom inte hem igår.
Kan du be honom ringa sin syster Maeve om du ser honom? Det är viktigt.
Ja.
-Okej? -Okej?
Då så. Tack, Skumma Mo.
Vänta lite.
Det här kom till Sean.
Jag kan inte ha det här för jag är allergisk. Kan ni ta det?
-Ni träffar nog honom före mig, så… -Okej.
-Visst. -Tack.
Okej, jag förstår inte.
Vill du inte att jag ska ha andra vänner eller vadå?
Det känns bara som om du hellre hänger med dem.
Jag blir bortglömd.
Jag hänger inte hellre med dem, Oatcake,
men ibland har vi mer gemensamt.
Vet du ens nåt om vad som pågår i mitt liv nu?
-Du gick tillbaka till kyrkan. -Nej, gjorde jag inte!
Jag är mitt i en existentiell kris, men det vet inte du
för du bryr dig inte om nåt som inte handlar om dig!
Det är ju… Nej, nu är du orättvis.
På vilket sätt? Förklara.
Hörru. Jisses.
Herregud!
Jag kan inte stanna! Hjälp!
Oatcake! Herregud!
Hur gick det? Räck mig handen.
-Jag fick barr i ögat! -Räck mig handen!
-Jisses. -Jag har nåt i ögat.
-Hur gick det? Får jag titta? -Det gick bra.
Jävla stödkrage!
Blommorna!
-Det ordnar sig. -Vad ska vi göra?
-Det ordnar sig. -Stoppa tillbaka dem.
Nej!
Nejlikor på utsidan, rosor på insidan. Följ färgkoden.
Vi har väl också saker gemensamt?
Självklart.
Jag menar bara att det finns saker i mitt liv som du inte förstår.
Som vadå?
Som att jag är kristen.
Eller att min familj inte har lika mycket pengar som din.
Vi pratar aldrig om etnicitet heller.
Jag menar bara att vi är väldigt olika, och vi pratar aldrig om det.
-Men varför lägger du skulden på mig? -Det gör jag inte.
Jag förklarar bara vad jag känner.
Okej. Vi blir sena. Vi måste ordna upp det här och…
Toppen.
Constable.
Berömd för sina landskap, främst från Suffolk.
Det låter tråkigt, men i hans händer fick landskapen liv.
Utbredda flodbanker, söndervittrande tegel,
slemmiga broar, levande, rörliga träd.
Han älskade pilträdens hängande grenar…
SES PÅ TOA?
…och lät dem dyka ner i böljande vatten.
Man kan känna den friska morgonluften. Hans målningar gav känslor en annan form.
Ja?
Får jag gå på toa?
Javisst. Ursäkta. Visst får du det.
Var var jag nu? Just det, Constables genialitet.
Den här påtagliga, levande, rörliga…
Får jag röra vid dig?
Förlåt. Jag trodde inte att jag skulle få min mens på T.
Det gör inget.
Är du okej?
Ja.
Jag behöver bara lite tid.
Svara då, ditt arsel. Fan också.
-Herregud. -Hej.
Hej.
Vi hittade honom inte.
Blommorna klövs typ på mitten. Förlåt.
Är du okej?
Ja. Om jävla Sean bara kunde svara.
SEAN VAR FAN ÄR DU?
Det är snart dags att börja.
-Väntar vi på nån? -Nej, det blir bara vi.
Ska vi få det överstökat?
-Ja. -Vänta…
Vänta. En blomma.
Vad gör de här?
Du sa att ingen skulle komma, så jag bjöd dem. Hoppas att det var okej.
Vad snällt av dig. Tack, Aimes.
Så bra. Jag undrade precis vilka som skulle bära kistan.
Visst, ja.
Kom.
-Hej. -Tack för att ni kom.
Hej.
Mammas favoritlåt.
Jag älskar den här låten.
Okej, mot mig.
Vänd.
Okej.
Var snälla och res på er, ni som kan.
Hon menar dig.
Ursäkta. Nätverket har…
Ska vi vända?
-Ska vi börja om? -Nej, fortsätt.
-Ska vi backa lite? -Framåt, Otis.
Ursäkta.
-Hitåt. -Kom igen.
Min tå!
Kom igen.
Herregud.
-Lugn och fin. -Fan. Förlåt.
Försiktigt nu.
-Gå runt. -Ska vi gå runt? Okej.
Lugn. Räta upp henne.
Fingrarna. Vänta.
Välkomna, allihop. Förlåt för den musikaliska fadäsen,
men Erin nynnar säkert på sin favoritlåt där hon är.
Förhoppningsvis.
Jag heter Samantha.
Jag är officiant idag.
Vi har samlats här för att bevara Erin Willy…
Erin Wiley.
-Wiley? -Ja.
Det ser ut som Willy.
Det är uppenbarligen Wiley.
…för att bevara Erin Wiley
i våra minnen.
Erin föddes i Moordale
och lämnar efter sig två barn.
Tre.
Tre barn.
Maeve, Sean och Elsie,
som var ljusglimten i hennes liv.
Att vara ensamstående mamma är svårt,
men hon tog sig an utmaningen med energi och entusiasm.
Vad gör du här?
-Ursäkta att jag är sen. -Välkommen.
-Vilka är alla? -Jag har ringt och ringt.
…och tyckte om att lyssna på musik och träffa vänner.
Och vet ni vad?
Vi kan alla finna tröst
i tanken på att det finns en ny,
särskilt starkt lysande stjärna på himlen ikväll.
Det här är kanon. Det är toppen. Verkligen.
-Fast rent skitsnack. -Håll tyst.
Men det är fint sammansatt.
Tack.
Sluta.
-Jag har nåt att lägga till. -Nej. Sean.
Jag ska bara säga några ord…
-Tack. -Snälla, sluta.
…om min mamma.
Sean…
Min älskade mamma dog när hon gjorde det hon älskade.
Knarkade.
Kom igen. Ingen här köper det där om en ny stjärna på himlen. Eller hur?
Nej, det passar sig mycket bättre
om jag, hennes son, berättar lite om Erin och vår barndom.
Ska jag berätta om våra lekar?
Ska jag det? Som fotboll i mörkret.
Det var en rolig lek där mamma kastade ut oss ur husvagnen mitt i natten
för att knarka och ligga med nån kille som hette Greg.
Sen hade vi "cigarettjakten",
när vi gick till parken
och gick ner på alla fyra i leran för att leta efter fimpar
som var stora nog för mamma att röka när vi hade slut på pengar.
Och så… Det finns massor.
-Favoritleken var… -Sluta nu.
Du skämmer ut dig.
Lägg av, syrran.
En tjusig klänning och en fin bild lär inte övertyga nån
om att mamma var nåt annat än en pundare.
Ut härifrån.
Ut härifrån!
Visst. Så gärna.
Hej då, mamma.
Jag tror vi tar en liten paus.
Sean.
Spring inte din väg!
-Måste du vara så självisk? -Jag kan inte fejka som du!
-Jag vill ge henne ett fint farväl. -Det är orättvist.
Vad?
Du kommer att ta dig härifrån,
men jag kommer att dö ensam, precis som mamma.
Du kan bli ren.
Det spelar ingen roll.
Du kommer ändå åka tillbaka till USA och glömma att jag finns.
Jag går nu.
Sean, snälla. Vi ska ta farväl av mamma.
Hon brydde sig inte om att ta farväl av oss.
Ett kundmeddelande! Tropiska fiskar säljs nu för halva priset.
Koalagrejen är så bra. Titta. Hon har redan somnat.
Fan.
-Vad gör du? -Gömmer mig.
-Från vem då? -Honom.
Gud, det är ju Dan! Fan, han var verkligen med om en olycka.
-Vad är det? -Hur känner du Dan?
Jag var på dejt med honom.
Fan också.
-Vad är det? -Det är Joys pappa.
Vadå? Du och Dan?
Ja.
Hur säker är du på pappabiten?
-Typ 95 %. -Men vad fan?
-Har du legat med honom? -Nej.
Men jag gillar honom faktiskt.
-Du förstår väl att ni inte kan ses mer? -Ja. Självklart.
-Fan. -Så jävla typiskt.
Du är hemma tidigt.
Är allt bra?
Jag vill inte prata om det.
Om det är okej.
Okej.
Får man ta en tugga?
-Tror du att hon är okej? -Hoppas det.
-Hej på er. -Hej.
Bara så att ni vet har jag en begravning till idag.
Så…
-Okej. -Ja.
-Jag går och letar. -Okej.
Ingen fara.
-Hur mår du? -Bra.
Vad bra.
-Jag jobbar med hästar nu. -Jaså?
Har du…
…berättat för dina föräldrar?
Ja, det har jag.
De tog det ganska bra.
Det är ju underbart, Adam.
Jag är så stolt över dig.
Jag tycker fortfarande att det är svårt att vara helt öppen.
När slutade du skämmas för det?
Vägen dit är lång.
Men du måste tro att du förtjänar bra saker.
Och du måste älska dig själv, Adam.
Ja.
Jag vet att vi inte
funkade ihop.
Men jag saknar dig.
Du är så himla finomenal.
Förlåt. Menade du "fenomenal"?
Ja, precis.
Ja.
Colin, nej.
Vadå?
-Hon är borta. -Vad ska vi göra? Ska vi skicka hem alla?
-Nej, hon kommer tillbaka. Tror jag. -Okej.
Hon pekar på klockan hela tiden.
Där är du ju.
Tror du att jag får rabatt om jag dör av skam?
Jag kan kolla, men tror inte det.
Jag behövde ingen publik.
Aimee ville bara hjälpa till.
Din bror har det svårt.
-Hon hade inte bara dåliga sidor. -Självklart inte. Det har ingen.
Det här är så jävla hemskt.
De flesta här fattar inte grejen med dysfunktionella familjer.
Men trots att det är svårt ville du hedra Erin.
Det kan du vara stolt över.
Så gå in igen och berätta för dem om din mamma.
Okej.
-Okej? -Ja.
Okej, pausen är slut.
Nu väntar minnestalet, som ska läsas upp av Erins dotter Maeve.
Okej.
Ursäkta.
Allt det min bror sa är sant. Mamma var missbrukare.
Men hon hjälpte mig att tjäna pengar på att tvätta bilar när jag var åtta.
Hon lärde mig att identifiera stamkunder och få bra med dricks.
Hon älskade att sjunga även om hon gjorde det uselt
och aldrig kunde texten.
Och vi behövde aldrig gå hungriga,
vilket var en smärre bedrift.
Även när hon var hög fixade hon pannkakor åt oss
med leende chokladansikten.
De var goda.
Och ja, jag tror att…
Ursäkta.
Ja.
Det jag vill få fram är nog att en mamma kan vara en usel förälder,
men att man ändå älskar henne och vill att hon ska bli bättre.
Man kan vara beroende och samtidigt generös och snäll.
Jag hatar henne för allt hon utsatte mig för, men…
…samtidigt saknar jag henne med hela mitt jag.
Okej.
Nu när ceremonin närmar sig sitt slut
och vi alla återvänder till vår vardag,
hoppas jag att ni har funnit tröst i att samlas här idag.
Tack.
Kan du den?
Ja.
Tror du att…
Ja.
-Okej. -Ja.
Vem är han?
Kom igen!
Allihop! Nu kör vi!
-Jag ska titta till honom. -Ja.
Tack.
Hej.
Hur är det?
Jag fick bara…
-Jag ville bara kolla att allt var bra. -Jadå.
-Jag kommer snart. Tack. -Okej.
Vad är det?
-Jag vet inte. Han känns lite konstig. -Beau?
Vad menar du?
Han är så på.
Är du svartsjuk?
Nej. Jag är bara orolig för att det har gått så fort.
-Okej, men han är min pojkvän. -Ja.
Jag vet att du har det jobbigt, men jag är lycklig.
Om du är säker.
-Är det lugnt? -Ja.
Okej. Ses där inne.
-Det var kul att se dig. -Detsamma.
Ta hand om dig.
-Hej. -Hej.
Är allt bra?
Ja. Jag skulle bara hämta Vivs saker.
Ursäkta mig.
-Hej, Jeffrey. Tack för att du kom. -Cynthia beklagar.
Begravningar påminner henne om Jonathan.
Ja, det är klart.
Din mamma kunde vara lite jobbig, men det är trist att hon dog.
Och det du sa där uppe…
Det var fint.
Tack, Jeffrey.
-Hej. -Hej. Tack för att ni kom.
Maeve, jag beklagar verkligen.
Hur mår ni?
-Bra. -Ja.
Jag undervisar och Emily har börjat studera.
Oj.
Jag ska ta en masterexamen i litteratur.
Ja, jag blev inspirerad av dig.
-Jaså? -Du kom in på Wallace.
-Det måste vara häftigt. -Ja. Grymt.
Det är otroligt.
Det går säkert bra för dig. Bäst i klassen?
Hur som helst…
Jag är otroligt stolt över dig.
Att se dig frodas när du hade så mycket att tampas med
har varit en av höjdpunkterna i min karriär.
Tack.
-Sköt om er. Hoppas det smakar. -Absolut.
Aimees specialare.
Hej då, Maeve.
Jag beklagar sorgen.
Tack. Hoppas det smakar.
Tack. Tack för att du kom.
Hej.
Är vi okej?
Jag vill inte bråka. Kan vi inte gå vidare?
Jag vet faktiskt inte.
Jag vet inte.
Det känns inte som att du tog till dig det jag sa.
Du tog inte till dig det jag sa.
Okej…
Vi kanske behöver vara ifrån varann ett tag.
Ja.
Kanske det.
-Okej. Visst. -Vi ses.
Hur mår du?
Ja.
Jag vet att jag tabbade mig. Jag är hemskt ledsen.
Jag tror att jag saknade dig och ville känna mig viktig,
vilket är patetiskt,
och det skulle vara trist om det blev skälet till att det här inte funkar, så…
Men inget hände?
Nej.
Lovar du?
Jag lovar.
Följer du mig hem?
Visst.
Cykeln står här borta.
Vad är det här?
Herregud. Hon ser ut som mommo.
-Vad gör hon? -Hörru!
Kan man få ett leende?
Gaska upp dig, hjärtat. Så illa är det inte.
Se upp. Nu kommer hon.
Jag ler inte för att jag kommer från en begravning!
Och jag ler inte för att ni glappar med käften!
Era jävla skitstövlar!
Beklagar sorgen.
Ja!
-Adam. -Hej, pappa.
Begravningen gjorde mig lite nere, så jag tänkte att…
-Vi kanske kan hänga. -Visst.
Du har knäppt skjortan fel.
Oj, då.
Har du den där kvinnan här? Ursäkta. Jag ska gå.
Vad gör mammas kappa här?
Mamma?
-Är du där? -Nej, det är hon inte.
Adam.
Jag skulle bara…
-Jag skulle bara hämta nåt. -Ja.
Adam. Snälla.
Hur kan vi hjälpa dig idag, Nicky?
Min tonåring är ickebinär
och när hen fyllde 18
gick hen till en privatläkare och började med testosteron.
Nu tror jag att hen vill ha en mastektomi.
Jag vill förstå så att jag kan stötta hen, men hen pratar inte med mig.
Har ni pratat öppet med varann förut?
Ja… Jag tog det inte så bra när hen kom ut.
Jag hade ingen kontroll.
Det låter som om förtroendet har fått sig en törn.
Det kan ta tid att bygga upp igen.
Som förälder vet jag att det är svårt
när man känner sig utestängd.
Men om du läser på om det ditt barn upplever
kan det vara till stor hjälp.
Du måste visa att du menar allvar med att du vill vara delaktig i hens resa,
så att hen inte behöver förklara sig för dig hela tiden.
Det är viktigt
att du visar att du älskar hen som hen är.
En tonåring döljer alltid saker för sina föräldrar,
men det är viktigt att skapa en miljö
där hen känner sig trygg med att vända sig till dig.
Försök att vara öppen, nyfiken och medkännande.
Det brukar räcka långt.
Tack. Det var till stor hjälp.
Provsvaren laddas.
Allt är i sin ordning.
Knölen är inte elakartad.
Fan, vilken lättnad!
Mamma!
Ursäkta. Jag blev bara så glad. Ursäkta.
-Tack. -Tack.
Tack.
VÄGEN TILL LÄKNING
VAD JAG VILL SÄGA MED MIN KONST
SAKER SOM GÖR MIG ARG:
MÄN SOM SÄGER ÅT MIG ATT LE!
KVINNOR SKA INTE BEHÖVA VARA RÄDDA!
Kvällens sista samtal blir med Ruby.
Hej, Ruby. Hur kan vi hjälpa dig idag?
Jag har en fråga till O.
Jag undrar bara hur det känns
att spela snäll, medkännande och hjälpsam
när man egentligen är en mobbare.
Ursäkta, Ruby. Nu förstår jag inte alls vad du pratar om.
Jo, det gör du.
Det kommer alla andra också att göra när de ser videon jag taggat dig i.
Nej. Nästa samtal.
Jag ber om ursäkt.
Vi har alltså… Okej.
Nästa samtal kommer från Rob. Vad kan jag göra med dig? För dig?
Sängvätare!
ELLEN: PRAKTIKPLATSEN ÄR GULD! JAG TRÄFFAR AGENTER OCH FÖRLÄGGARE.
NÄR KOMMER DU TILLBAKA?
Vem var det?
Ellen. Hon undrar när jag kommer tillbaka.
När ska du åka tillbaka?
Jag vet inte.
Jag kanske stannar här.
Men kursen, då?
Jag behöver stabilitet.
-Du älskade ju Wallace. -Ja, men jag saknade dig.
Detsamma.
Men chansen kanske aldrig kommer igen. Jag vill bara att du väljer rätt.
Jag vet vad jag gör. Jag vill vara här med dig.
Ska vi prova igen?
Mamma?
Mamma, mår du bra?
Jag har rostat bröd åt dig.
Otis…
Otis, är du okej?
-Otis. -Okej, sluta.
Jag vet inte vad det är med mig. Jag tänker bara på mamma.
-Tänker du på din mamma? -Ja… Nej.
Inte på nåt vrickat sexigt vis.
Varför tänker du på henne?
Jag vet inte. Jag hade problem med sex förut, och…
Jag trodde att jag hade kommit över dem.
Nu skäms jag bara och vill dö.
Jag inte vill dö. Din mamma dog. Jag pratar bara om mammor!
Okej. Sluta nu. Det gör inget.
Inget behöver hända.
Lägg dig bara.
-Det har varit en skum dag. -Ja.
En skum dag.
Undertexter: Love Waurio