Привіт.
Підійди-но.
-Я тебе знаю. -Допоможеш мені?
-Так. -Тримай ось тут.
-Тут? Боже. Так. -Відчуваєш? Тягни.
-Ого. Так. -Відчув? Величенька.
-Еге ж. -Боже.
-Привіт, красуне. -Навряд чи це річкова риба.
Гадаю, тобі варто випустити її назад.
-Не чіпай мою рибу. -Її треба випустити.
Кажу тобі, ні.
Милий…
Боже?
Будь ласка, не кажи, що чекав на старого білого чоловіка.
Нам з тобою треба поговорити.
У мене проблеми?
Чому ти відвертаєшся від церкви?
Я не хочу відвертатися, але й похреститися не можу.
Це надто важко.
Життя важке.
Чимось доведеться пожертвувати, але ти потрібен церкві.
Потрібен мені.
Я грішу весь час.
Якраз дрочив зранку.
Ти знаєш, я ношу штани два дні поспіль і…
Еріку Ефіонґу! Ти моє дорогоцінне дитя.
Ти сміливий, відважний і абсолютно життєстерпний.
-Такого слова немає. -Ти з Богом сперечатимешся?
Ні, просто… Ти мала на увазі «життєствердний»?
Це дуже люб'язно.
Годі. Послухай.
-Кел? -Хочеш хліба?
Якого біса?
СЕКСУАЛЬНА ОСВІТА
ОТІС: ЗНАЮ, ТИ НЕ ГОВОРИШ ЗІ МНОЮ.
АЛЕ ЯК ЩОСЬ ЗНАДОБИТЬСЯ, Я ПОРУЧ.
ПРОЩАННЯ З МАМОЮ
НОТАТКИ ДО «САУТЧЕСТЕРА»
Джо, відчиниш?
Отісе?
Доброго ранку, сонечко.
Ні, вибач. Що ти робиш у мене вдома?
Забігла до твоєї мами.
-Ясно. -У мене зараз вікно, тому…
Ой, у тебе там крихти на комірці.
-До речі, що сталося? -Не твоє діло.
Слухай, Отісе, не обов'язково бути таким різким.
Знаю, дебати додали напруги,
але це змагання.
Напруги? Ти оббрехала мене перед усім коледжем.
Я не брехала. А ти викрив мене перед усім коледжем.
Докторко Мілберн.
Вітаю. Сподіваюся, ви не проти, що я зайшла.
Я хотіла обговорити кілька тем перед нашим ефіром.
Так, звісно.
-Зайдеш до мене в кабінет? -Я вас залишу.
Я підійду через хвильку. Отісе!
Синку.
-Я не знала, що вона прийде. -Байдуже. Мені треба йти.
Зачекай.
Слухай, я знаю, що в Мейв зараз вразливий період.
Просто… Гадаю, тобі варто звернути увагу
на власне чуття ситуації.
Мамо, учора брали участь ми вдвох. Гаразд? Мейв мене не змушувала.
Добре. Просто переживати за тебе — моя робота.
Ти не переживала, коли найняла мого ворога
собі за співведучу.
Гарно вам підготуватися.
Вітаю. Прошу, сідайте.
Це безпечне місце.
Ого.
ХАРАКТЕРИСТИКА ПІДЛІТКА З СЕКС-ФОБІЯМИ
РОЗДІЛ ПЕРШИЙ: НЕСПОДІВАНА ЕМІСІЯ ОТІСА
О?
Привіт. Вітаю.
Привіт.
Рубі!
Привіт.
Що ти тут робиш? Що це?
Нічого такого. Потягнув.
Я хотів поговорити з тобою
про наступні кроки з виборами.
Тебе вважають маскулістом, який аутить інших.
Знаю, але це не так.
А ще тобі так добре дається піар.
Думаю, ти зможеш відкрити правду і протистояти цьому спіну від О.
Ну добре. Візьмуся за це сьогодні.
-Дякую. -Куди ти їдеш?
Ну, на похорон мами Мейв.
До речі, якраз згадав.
Хотів сказати, якщо ти якось наткнешся на Мейв,
і вона запитає про той вечір, коли я залишився в тебе,
я сказав, що ми розробляли кампанію,
а тоді випадково заснули.
Так і було.
Так, я знаю. Але вийшло якось не дуже.
Не хочу, щоб вона подумала, ніби ми більше, ніж друзі.
Ось чому ти тут. Щоб твої стосунки не постраждали.
Ні.
Тобто трохи, але ні.
Я хотів поговорити про кампанію.
Нехай Мейв не боїться. Ми не більше ніж друзі.
-Ми взагалі не друзі. -Рубі.
Не дуже твій стиль.
Так, але сукня якраз для похорону, тобто мамі сподобалося б.
Гаразд.
Боже.
-Око дуже погано виглядає? -Ні.
Що сталося?
Ми з Отісом намагалися зайнятися сексом. Це була катастрофа.
Ми зараз не розмовляємо.
Довга історія. Я хотіла тобі написати, але…
Так.
Знаю, у нас зараз не найкращий період. Я розумію.
Еймз, мені некомфортно через Айзека.
-Може, ви могли б просто дружити? -Так. Авжеж.
Не варто було й згадувати.
Тобто нічого не було і ніколи не станеться. Обіцяю.
Не вірю, що ти йдеш на похорон із сексуальною травмою.
-Вона пишалася б. -Годі.
Мейв, тобі телефонують із Воллеса.
Що кажуть?
Вони питають, чи ти повернешся, щоб закінчити курс.
Скажи, що я зайнята. Я передзвоню. Я сьогодні кремую маму.
-Алло? -Джексон Марчетті?
-Так. -Ми отримали результати аналізів.
Лікар прийме вас сьогодні о 16:00.
Гаразд, до зустрічі.
До зустрічі.
ВІВ: Я ПРИЙДУ З БО
СКОРО ПОБАЧИМОСЯ
Як вам відомо, на своєму каналі я запекло розвіюю секс-міфи.
Тож я подумала, може, ви хочете розвіяти якийсь секс-міф?
Погляньмо. Першим на думку спадає…
Гадаю, уже давно вкорінився міф, що в жінок, які часто займаються сексом,
розтягнені вагіни.
Так.
Гаразд, може, спробуємо ще раз, лишень трохи жвавіше.
Я спитаю про секс-міф,
а ви одразу скажете про зношені вагіни.
То Селія просила тебе допомогти мені зі стилем мовлення?
Ні. Думаю, вона просто хоче додати передачі трохи ритму.
Ясно.
Боже.
Це так принизливо. Мене навчає 17-річна дівчина.
Чорт. Вибачте, я не зазіхаю на ваш авторитет.
Ні, усе гаразд. Ти не винна.
Ну,
прямий ефір дуже відрізняється
від розмови з кимось віч-на-віч.
Можливо, ви почуваєтеся вразливою?
Так.
Чесно кажучи, я надто рано повернулася до роботи.
Але це не має значення.
Ні, має. Це має значення.
Якщо хочете поділитися, я хочу вислухати.
Знаєш, досі є таке відчуття,
що якщо жінка сходить з кар'єрної драбини,
то назад її більше не пустять.
Минуло чимало часу, перш ніж я взагалі на неї потрапила, тому…
Справді? Я думала, ви в цій справі цілу вічність.
Так, звісно.
Коли я була одружена, моя кар'єра йшла вперед.
А коли мій чоловік пішов,
мені стало дуже важко.
Я горювала.
Звикнути до того, що я матір-одиначка,
було дуже важко.
Мамо?
Зрештою я стала сильнішою.
І я знала, що найважливішим залишається виховання Отіса.
Тому я вирішила, що моєї клініки вистачить.
Але я завжди хотіла більшого.
І коли випала нагода попрацювати на радіо,
я не хотіла її впустити.
Усе цілком логічно.
Але, схоже, на вас чимало звалилося.
Боже. Як ти мене розговорила?
Думаю, сьогодні все пройде чудово. Просто довіртеся собі.
Привіт, командо. Я Саманта, розпорядниця.
Ого.
-Господиня церемонії. -Привіт.
Я допоможу вам з процесом прощання.
Що з твоїм оком?
-У неї був секс… -Вдарилася.
Яке чудове фото Елейн.
Ерін.
Маму звали Ерін.
Так. Перепрошую.
Гаразд, гляньмо в список.
Фото, плюс.
-Ви поставите власні квіти? -Так, ними займається мій брат.
Плюс.
Порядок служби?
Його складала я.
Плюс.
Ви маєте пісню, щоб увімкнути під час виходу Ерін?
Так, маю.
Плюс.
Мені подобається казати «плюс».
Плюс.
Класне слово.
Так і злітає з язика. Плюс-плюсик. Плюс.
Еймз?
Вибачте.
Мені продовжити?
Так.
Гарний костюм.
Дякую.
-Дякую, що відпустила раніше. -Будь ласка.
Гей, у тебе добре виходить на заняттях. Діти справді слухають тебе.
Може, проведеш заняття сам?
Гаразд. Так, звісно.
Можна я трохи… Твоя краватка дуже…
Вибач.
Я ніяк не міг зав'язати. У мене руки тремтять, коли я хвилююся.
Чому ти хвилюєшся?
Можу побачити екса.
Вона твоє перше кохання?
Вон… Так.
Щось таке.
Ми давно порвали, але досі боляче.
Мабуть, легше вже не стане, але зате в тебе чудовий вигляд.
Вона багато втратила.
-Тато приїхав. Я піду. -Так, добре. Ще побачимось.
-Адаме? -Так?
Сідай за кермо.
Добре.
ВШАНУВАННЯ ЕРІН ВАЙЛІ СПОЧИВАЙ З МИРОМ, ЕРІН
Зазвичай ми не дозволяємо їсти під час служби.
Ой.
Виглядають смачно.
-Можна? -Угу.
Смакота.
-Дуже смачно. -Чорт забирай.
-Шон не відповідає. -Я можу купити квіти.
Ні, мені байдуже на квіти.
Чесно, усе це зайве. Ніхто не прийде. Я ж казала.
Як твоя шия?
Ніби краще.
-Як там старенький пеніс? -Я не знаю, що з ним не так.
Я почувався винним, що залишилася вдома в Рубі,
і не міг викинути це з голови.
Може, ти хотів, щоб Мейв трохи приревнувала?
-Ні. -Ні? Навіть трошки?
Я не залишився б, якби ти не кинув мене заради нових друзів.
Стій-но. Ти звинувачуєш мене?
Отісе, ти буквально сказав, що не проти!
Це Мейв. Чекай.
Привіт.
Шон мав прийти о 12:00. Він не бере слухавку.
Гаразд. Він точно скоро прийде.
Він має бути тут, Отісе.
Ми його знайдемо. Не хвилюйся. Де він зупинився?
У свого друга.
У Слизького Мо.
Напиши мені адресу.
Зараз скину.
Добре. Не хвилюйся.
-Гаразд. Бувай. -Бувай.
Ну і куди ми їдемо?
На пошуки такого собі Слизького Мо.
Боже, Черепашко!
Вона щойно всміхнулася. Не через гази. Справжньою усмішкою.
-Вона вже всміхалася? -Ні. Привіт.
Давай, усміхнися мамі. Усмішка мамі.
Бляха. Вибач. Дарма я взагалі сказала.
-Нічого. -Нумо, сонце. Усміхнися мамі!
-Думаю, вона голодна. -Гаразд.
Усе нормально, просто в мене голова розколюється.
Мене попереджали, що з антидепресантами так буває.
Маєш знеболювальні, Джо?
Ні, не маю.
Вибач.
Я тут подумала про роботу нянькою.
Може, я могла б відкрити садочок.
Знаєш, модний такий, з йогою для дітей.
Так.
Ти відкриєш його до чи після того, як повернеш борги?
Я якраз хотіла про це поговорити.
Можливо, ти позичиш мені гроші? Я все тобі віддала б.
Певна річ.
Це великі гроші.
Поговоримо про це іншим разом?
Тобто обіцяю, я подумаю. Просто мені треба в аптеку.
Чорт. Візьмеш мені менструальну чашу?
А ще мені треба клітковина в порошку. Я вже який день не какаю.
А знаєш, я піду з тобою.
Чудово.
Чому ти нічого не кажеш?
Бо ти лицеміриш, сприймаючи вечірку так особисто,
коли сам кидаєш мене заради Мейв.
Еріку.
-Її мама… -Це вже не вперше, так?
Так. Ми тепер майже не бачимося, Еріку.
Ти завжди з Еббі й тими всіма.
Привіт.
ВІДКРИТИЙ ОКЕАН ТРОПІЧНА РИБА
Привіт. Ми шукаємо Слизького Мо.
-Це не справжнє ім'я. -Це прізвисько.
Слизький Мо. Так, це я.
Шон зараз тут?
Ні. Шон учора не повернувся.
Якщо побачиш його, попроси передзвонити його сестрі Мейв. Це терміново.
Так.
-Так? -Так?
Гаразд. Дякую, Слизький Мо.
Зачекайте.
Їх доставили Шону.
Вони не можуть стояти в мене, бо я алергік,
тому краще заберіть.
-Ви, мабуть, побачите його раніше. -Добре.
-Так, звісно. -Дякую.
Я не розумію.
Ти не хочеш, щоб у мене були інші друзі?
Не знаю. Іноді мені здається,
що тобі більше подобаються вони.
Почуваюся покинутим.
Вони не подобаються мені більше, Отісе.
Але іноді в нас більше спільного.
Скажи, що зараз відбувається в моєму житті?
Ти повернувся в церкву?
Ні, навпаки, я не повернувся!
У мене через це екзистенційна криза, а ти не в курсі,
бо тобі байдуже на все, крім самого себе.
Це… Ні, це несправедливо.
Чим несправедливо? Кажи.
Ой. Ого.
Боже милий!
Я не можу зупинитися. Еріку, допоможи!
Коржику! Боже мій!
Коржику! Господи. Ти в порядку? Дай руку.
-У мене в оці хвоя. -Дай мені руку!
Ось так.
-Боже. -Щось потрапило в око.
-Ти в нормі? Покажи око. -Усе добре.
Довбаний комірець!
Квіти.
-Ми все виправимо. -Що нам робити?
-Усе буде добре. -Треба позапихати їх назад.
Ні, Коржику.
Гвоздики скраю. Троянди всередині.
Дотримуйся колірної схеми.
У нас теж є багато спільного, так?
Ну звісно.
Я просто хочу сказати, що певні частини мого життя
ти не дуже розумієш.
Наприклад?
Ну, як-от те, що я християнин.
Чи те, що в моєї сім'ї немає стільки грошей, як у твоєї.
А ще ми не говоримо про расу, наприклад.
Слухай, я просто хочу сказати, що ми дуже різні,
і ми про це не говоримо.
-Гаразд. Але чому ти звинувачуєш мене? -Я тебе не звинувачую.
Я просто намагаюся сказати, що відчуваю.
Гаразд. Ми зараз запізнимося.
Треба все полагодити і…
Супер.
Констебл.
Відомий пейзажами, переважно околиць Саффолку,
що звучить нудно, але в його руках ці пейзажі пульсують драматизмом.
Мулисті береги, стара цегла,
слизькі мости, дерева, що живуть, дихають і рухаються.
Він любив верби, їхню похилість…
ХОДІМО В ТУАЛЕТ?
…і гілля, що глибоко занурилося в брижі води.
Відчувається вологе ранкове повітря.
Він писав іншу форму почуттів.
Так?
Можна мені у вбиральню?
Так. Вибач. Звісно, можна.
Про що це я? А, точно.
Констебл — невизнаний геній.
Це інстинктивне життя, цей рух…
Можна тебе торкнутися?
Вибач. Я на тестостероні, тож думали, що не матиму місячних.
Нічого. Я не проти.
З тобою все гаразд?
Так.
Мабуть, треба посидіти секунду.
Відповідай. Візьми слухавку, йолопе. Чорт забирай.
-Боже мій. -Привіт.
Привіт.
Ми його не знайшли.
Квіти трохи поламалися посередині. Вибач.
Ти в порядку?
Так. Але краще б Шон узяв слухавку.
ШОНУ: ДЕ ТИ, БЛЯХА?!
Уже майже час.
Ви чекаєте ще на когось?
Ні, усі тут.
Може, покінчімо з цим?
-Так. -Ну, насправді…
Чекай. Квітка.
Що вони тут роблять?
Ти не хотіла, щоб мама була сама, тож я запросила їх.
Сподіваюся, я не помилилася.
Ти дуже гарно вчинила. Дякую, Еймз.
Добре. Бо я якраз думала, хто понесе труну.
Так.
Ходімо.
-Привіт. -Дякую, що прийшли.
Привіт.
Мамина улюблена.
Обожнюю цю пісню.
Так, на мене.
Поворот.
Гаразд.
Будь ласка, встаньте, хто може.
Вона про тебе.
Вибачте, вай-фай трохи…
Нам повернутися?
-Зайти ще раз? -Ні, проходьте.
-Може, відійдемо трохи? -Отісе, уперед.
Вибачте.
-Отісе, уперед. -Ходімо.
Мій палець.
Нумо.
Боже, Джексоне.
-Боже, тримай її. -Чорт, вибачте.
Так, повільно.
-Просто поверніть дугою. -Дугою, так? Гаразд.
Легше. Трохи пряміше. Пряміше.
Пальці. Повільно.
Вітаю всіх, і вибачте за цю музичну неполадку,
але я певна, Ерін співає свою улюблену пісню, де б вона не була.
Сподіваймося.
Мене звати Саманта.
Я розпорядниця церемонії.
І ми зібралися тут, щоб Ерін Віллі могла й далі…
Вайлі. Ерін Вайлі.
-Вайлі? -Так.
Тут написано «Віллі».
Там точно написано «Вайлі».
Щоб Ерін Вайлі
й надалі жила в нашій пам'яті.
Ерін народилася в Мурдейлі,
і в неї залишилося двоє дітей.
Троє.
Троє дітей.
Мейв, Шон та Елсі,
які були світлом її життя.
Як у матері-одиначки в неї були свої труднощі,
але вона була з тих жінок,
які долають їх з усім запалом та ентузіазмом.
Що ти тут робиш?
Вибач, що спізнився.
Вітаємо.
-Хто ці люди? -Я стільки тобі дзвонила.
Вона любила слухати музику, спілкуватися з друзями.
І знаєте,
гадаю, усіх нас утішить
думка про те, що сьогодні
в небі засяяла винятково яскрава зірка.
Неймовірно.
Відпад, справді.
-Ну, але лайно собаче. -Замовкни.
Зате майстерно написано.
Дякую.
Годі.
Мабуть, я трохи додав би.
Шоне, ні.
Якщо ви не проти, я скажу кілька слів…
-Дякую. -Будь ласка, ні.
…про мою матір.
Шоне.
Моя люба матуся
померла від того, що любила найбільше.
Від наркоти.
Та годі вам. Ніхто ж не думав вірити в цю «найяскравішу зірочку»,
правильно?
Ні, гадаю, було б значно доречніше,
якби я, як її син,
розповів кілька історій про Ерін з нашого дитинства.
Розповісти їм, у які ігри ми грали?
Розповісти? По-перше, футбол у темряві.
Гарна була гра, коли мама
виганяла нас з трейлера посеред ночі,
щоб вона могла закинутися чимось і трахнути якогось Ґреґа.
А ще, звісно, «знайди сигаретку», або «полювання на сигарети»,
коли ми приходили в парк,
де повзали навкарачки і шукали в багні недопалки,
досить довгі, щоб мама покурила,
бо в нас скінчилися гроші.
А ще… Таких купа. Можу довго розказувати.
-Моя улюблена… -Припини, Шоне. Досить.
Ти принижуєшся.
Годі тобі, сестричко.
Ніби гарна сукня і красива фотка переконають присутніх,
що наша мама не була огидною наркоманкою.
Геть звідси.
Геть!
Добре. Залюбки.
Бувай, мамо.
Гадаю, варто зробити невеличку перерву.
Шоне.
Шоне, не тікай від мене.
-Чому ти такий егоїст? -Бо не можу вдягнути маску, як ти.
-Я намагаюся влаштувати гарне прощання. -Це нечесно.
Що нечесно?
Ти втечеш звідси, а я помру сам, геть як мама.
Ти можеш зав'язати, Шоне.
Ну, це й так не має значення,
бо ти повернешся до красивого життя в Америці
і забудеш про моє існування.
Я йду.
Шоне, не йди. Ми прощаємося з мамою.
Але їй було байдуже на те, щоб попрощатися з нами.
Оголошення для клієнтів. Тепер уся тропічна риба за пів ціни.
Цей слінг така класна штука.
Поглянь, уже заснула.
От лайно.
-Що ти робиш? -Я ховаюся.
-Від кого? -Від нього.
Боже мій, це ж Ден! Дідько. Мабуть, справді потрапив в аварію.
Що ти робиш?
Звідки ти знаєш Дена?
Я ходила з ним на побачення.
Чорт забирай.
Що таке?
Він тато Джой.
То що, ви з Деном?
Угу.
Наскільки ти впевнена, що тато він?
На 95%.
Якого біса?
-Ти ж не спала з ним? -Ні.
Але він дуже мені подобається.
Ти розумієш, що вам не можна зустрічатися?
Так. Певна річ.
-Чорт. -Як, бляха, типово.
Ти рано сьогодні.
Усе добре?
Не хочу зараз про це говорити.
Якщо ти не проти.
Гаразд.
Можна нам кексів?
-Думаєш, вона в нормі? -Надіюся.
Агов, послухайте.
Так.
Просто хочу сказати,
що в мене сьогодні ще один похорон.
Тому…
Гаразд.
Так.
-Я пошукаю її. -Добре.
Усе гаразд.
-Як життя? -Добре.
Добре.
Я працюю з конями.
Справді?
Ти…
розповів батькам?
Так, я сказав.
Вони добре все сприйняли.
Це чудово, Адаме. Неймовірно.
Я дуже тобою пишаюся. Щиро.
Мені досі дуже важко
повністю відкритися.
Коли ти перестав відчувати сором?
Це довгий шлях.
Але, Адаме, ти мусиш вірити, що заслуговуєш на все хороше.
І, Адаме, ти мусиш любити себе.
Угу.
Я знаю, ми один одному
не підходили.
Але я дуже сумую за тобою.
Ти даєш відчуття
життєстерпності.
Ти мав на увазі життєствердності?
Так, мав.
Саме так.
Коліне, ні.
А що?
Я не знайшов її.
Що нам робити? Попросимо всіх піти додому?
Ні, вона повернеться. Мабуть.
Добре.
Вона весь час цокає по годиннику.
Я тебе знайшов.
Думаєш, якщо я помру від сорому, мені дадуть знижку?
Можу глянути в брошуру, але сумнівно.
Мені не потрібна була аудиторія.
Еймі хотіла допомогти.
Твоєму брату боляче.
Вона не була самим злом.
Авжеж. Ніхто не є самим злом.
Слухай, це достобіса жахливо.
І більшість не зрозуміє цієї нездорової сімейної фігні.
Але хоч це й важко, ти хотіла вшанувати Ерін,
і цим варто страшенно пишатися.
Тому повернися і розкажи всім про свою маму.
Добре.
-Усе добре? -Так.
Гаразд, перерва скінчилася.
Вислухаймо прощальну промову,
яку зачитає донька Ерін, Мейв.
Так.
Вибачте.
Сказане моїм братом — правда.
Мама мала залежність.
А ще — допомогла відкрити мою справу, коли мені було вісім.
Я мила машини.
Вона навчила мене заводити постійних клієнтів
і отримувати чайові.
Вона любила співати, хоч голосу вона не мала
і завжди плутала слова.
І ми ніколи не голодували,
що давалося непросто.
Але навіть під кайфом вона готувала нам дурнуваті млинці
з шоколадними смайликами.
Дуже смачні.
І так, гадаю…
Вибачте.
Так.
Я просто хочу сказати, що часом мати може бути гівняною мамою,
але ти все одно любиш її і хочеш, щоб їй покращало.
Можна мати залежність і водночас бути щедрою й доброю людиною.
Я ненавиджу її за все, через що я мусила пройти,
але також сумую за нею всім серцем.
Так.
Отже, наша церемонія підходить до кінця,
і ми от-от повернемося до повсякденного життя,
але я сподіваюся, що вас втішило те, що ми зібралися сьогодні разом.
Дякую.
Знаєш її?
Так.
Може, варто…
Мабуть.
-Гаразд. -Так.
Хто це?
Нумо.
Усі разом! Нумо!
Іду гляну, що з ним.
Так.
Дякую.
Агов.
У чому річ?
Я щойно…
Хотів перевірити, чи все добре.
Так, усе гаразд.
Я зараз прийду. Дякую.
Так. Авжеж.
Що таке?
Не знаю. По-моєму, він трохи дивний.
Бо?
Ти про що?
Він дуже настирний, ні?
Чому ти ревнуєш?
Я не ревную. Просто переживаю, що ви так квапитеся.
-Ну, Джексоне, він мій хлопець. -Так.
Я знаю, що тобі зараз нелегко, але я щаслива.
Як скажеш.
-Ми закінчили? -Так.
Гаразд, побачимося.
-Радий був тебе бачити. -Навзаєм.
Бережи себе.
-Вітаю. -Привіт.
Усе гаразд?
Так.
Просто складав речі Вів.
Даруй.
Привіт, Джеффрі. Дякую, що прийшов.
Синтія, на жаль, не могла.
Похорони нагадують їй Джонатана.
Звісно, так.
Твоя мама бувала ще тією козою, але шкода, що вона померла.
Те, що ти там сказала,
було гарно.
Дякую, Джеффрі.
Привіт.
Вітаю. Дякую, що прийшли.
Мейв, я дуже співчуваю.
Як ваші справи?
-Добре. -Так.
Я досі викладаю, а Емілі повернулася в університет.
Ого.
Так, на магістратуру з літератури.
Так.
Мене надихнула ти.
-Справді? -Вступивши у Воллес.
-Мабуть, там чудово. -Перспективно.
Там неймовірно.
Ти точно гарно вчишся. Найкраща на своєму курсі?
Що ж…
Я просто неймовірно тобою пишаюся.
Навчати тебе і бачити твій прогрес,
якого ти досягла попри всі перепони,
було одним із найбільших привілеїв моєї кар'єри.
Дякую вам.
Дякую.
-Щасливої дороги. Смачних кексів. -Дякуємо.
Від Еймі Ґібс.
Бувай, Мейв.
Дуже співчуваю твоїй утраті.
Дякую. Смачних кексів.
Дякую. Дякую, що прийшли.
Гей.
Між нами все гаразд?
Бо, по-моєму, нам не обов'язково сваритися.
Може, просто забудемо?
Я не знаю.
Не знаю.
Мені здається, ти не почув моїх слів.
А мені здається, що ти не чув моїх.
Гаразд.
Може, нам треба побути трохи окремо.
Так.
Так, може.
-Добре. -Так.
Ще побачимося.
Як ти почуваєшся?
Так.
Я знаю, що налажав.
Так. Мені шкода.
Просто мені бракувало тебе, і я хотів почуватися важливим,
що жалюгідно,
і я не хочу, щоб через це наші стосунки закінчилися.
Нічого не було?
Ні.
Чесно?
Чесно.
Проведеш мене додому?
Звісно.
Велосипед там.
Що це тут таке?
Господи, просто викапана моя бабця.
-Що вона робить? -Агов!
Ану, усміхнися нам.
Не суп брови, сонечко. Не все так погано.
Обережно, вона йде до нас.
Я не усміхаюся, бо щойно з довбаного похорону!
А ще я не усміхаюся, бо до мене, бляха, говорите ви!
Довбні ви довбані!
Співчуваємо вашій втраті.
Так!
-Адаме. -Привіт, тату.
Мені якось не дуже після похорону,
тому я подумав,
може, потусуємося разом.
Так, звісно.
Сорочка трохи перекошена.
Ой.
Ти з тією жінкою? Вибач, не заважатиму.
Чому тут мамине пальто?
Мамо?
Мамо, ти тут?
Її тут немає.
Адаме.
Я просто…
Я заїхала, щоб дещо забрати.
Так.
Адаме, будь ласка. Адаме…
Чим ми можемо допомогти, Нікі?
Моя дитина небінарна,
і коли їм виповнилося 18,
вони звернулися до приватного лікаря і почали курс тестостерону.
А тепер вони хочуть видалити молочні залози.
Я хочу зрозуміти, щоб підтримати їх, але вони просто не говорять зі мною.
Ви вже обговорювали це відкрито в минулому?
Так, я погано відреагувала, коли вони відкрилися.
Я ніби втратила контроль.
Що ж, схоже, довіра між вами обірвалася,
а на відновлення потрібен час.
Як мати я знаю, що буває важко,
коли від вас начебто відмежовуються.
Та якщо ви пошукаєте інформацію про те, що відбувається з вашою дитиною,
це дуже вам допоможе.
Гадаю, варто показати, що ви серйозно налаштовані
щодо цієї подорожі разом з ними
і що вони не повинні постійно пояснювати вам свою ідентичність.
Дуже важливо
показати їм, що ви любите їх такими, які вони є.
Послухайте, підлітки ніколи не розповідають батькам геть усе,
але важливо створити середовище,
у якому вони не боятимуться поділитися необхідним.
Якщо ви ставитиметеся до всього відкрито, допитливо й співчутливо,
тоді вам важко буде помилитися.
Дякую. Ви дуже допомогли.
Результати ще завантажуються.
Аналізи чисті, містере Марчетті.
Утворення не ракове.
Так, чорт забирай!
Мамо!
Вибачте.
Я просто дуже рада. Вибачте.
-Дякуємо. -Дякую.
Дякуємо.
МІЙ ШЛЯХ ДО ЗЦІЛЕННЯ
ЩО Я ХОЧУ СКАЗАТИ СВОЇМ МИСТЕЦТВОМ
МЕНЕ РОЗІЗЛИЛИ ЧОЛОВІКИ, ЯКІ КАЗАЛИ УСМІХНУТИСЯ!
ЖІНКИ НЕ МАЮТЬ БОЯТИСЯ!!!
Останній дзвінок на сьогодні — від Рубі.
Вітаю, Рубі. Чим ми можемо допомогти?
У мене запитання до О.
Я хочу знати, як воно,
вдавати таку милу, добру, співчутливу помічницю,
коли насправді ти просто задирака.
Вибач, Рубі.
Я гадки не маю, про що ти говориш.
Ти знаєш.
Решта теж дізнається, коли побачить відео, у якому я тебе позначила.
Ні. Наступний дзвінок.
Просимо вибачення в слухачів.
У нас тут… Так, добре.
Наступний дзвінок від Роба. Привіт, Робе. Ким… Чим можу допомогти?
Пісюха!
ЕЛЛЕН: ЦЕ СТАЖУВАННЯ ПРОСТО КАПЕЦЬ! ПОЗНАЙОМИЛАСЯ З КУПОЮ АГЕНТІВ І ВИДАВЦІВ.
КОЛИ ТИ ПОВЕРТАЄШСЯ?
Хто пише?
Еллен.
Питає, коли я повернуся.
І коли ти повернешся?
Не знаю.
Можливо, залишуся тут.
А твій курс?
Мені потрібна стабільність.
-Ти казала, що у Воллесі класно. -Але я скучила за тобою.
Я теж скучив.
Але іншого такого шансу може не бути.
Не хочу, щоб ти помилилася.
Я знаю, що роблю. Просто хочу бути тут, з тобою.
Спробуємо ще раз?
Мамо?
Мамо, ти як?
Я приготував тости.
Отісе?
Отісе, ти в нормі?
-Отісе? -Усе, годі.
Я не знаю, що зі мною таке. Постійно думаю про свою маму.
-Постійно думаєш про маму? -Так. Ні.
Це не якісь дивні, моторошні сексуальні думки.
Тоді чому ти думаєш про неї?
Не знаю. Колись у мене були проблеми з сексом і…
Я думав, що розібрався…
А тепер мені дуже соромно, і я хочу померти. Я не хочу померти.
Твоя мама щойно померла. Досить про мам.
Гаразд. Будь ласка, годі. Усе гаразд.
Можемо нічого не робити.
Просто лягай. Ляж.
Дивний видався день.
Так.
Дивний день.
Переклад субтитрів: Софія Семенко