Dílo De Beauvoirové je plné patriarchálních hodnot.
Ptá se, jak se můžeme lépe emancipovat, žijeme-li v mužském světě,
a nevolá po tom, co ženy skutečně potřebují,
což je úplné opuštění tohoto způsobu existence.
Co navrhuješ? Aby ženy žily v nějaké komuně?
Ne, drahoušku. Muži.
- Máte všechno? - Mami.
Prosím. Ochutnejte lososovou terinu.
Už máš spát. Dej mi to.
- Želvičko, to je párty. - Neříkej mi tak. Nesnáším to.
Koukni na ten želví nosánek.
Tak mi to dej.
Vidíš, cos provedla.
Dostaneš mě do průšvihu. Mám na tebe dávat pozor.
Běž pro sůl.
Co kdybychom si zahráli takovou hru?
Našla jsi tu sůl?
Šel jsem pro pár skleniček.
Nežárli.
SEXUÁLNÍ VÝCHOVA
Dobré ráno, Želvičko. Otis se ještě nevrátil?
Ne. Celý víkend je u Maeve.
Dneska má test nanečisto. Mám pocit, že mě ignoruje.
Možná jen nechce brát Maeve sem.
Proč by nechtěl?
Možná bys měla být míň napjatá.
Taková ta pohodová máma, co je jako kámoška.
Jsem pohodová.
Každopádně jsem se rozhodla, že ti dám ty peníze.
Panebože. Děkuju.
Co je to?
To je „sesterská smlouva“,
abychom obě rozuměly podmínkám.
Je docela dlouhá.
Jo.
Promysli si to. V klidu.
Není kam spěchat. A až to podepíšeš, převedu ti peníze.
Ty pohodová nejsi.
Možná se dneska půjdu zapsat na školu.
Fakt?
Máma.
Máš chvilku?
Jestli jde o O, tak ne.
Nejde o O.
Pořad je pozastavený, dokud se nevyřeší
to její vymazání.
„Zrušení“, mami.
Proto ti ale nevolám.
Jen mě napadlo, jestli byste s Maeve nechtěli přijít na večeři.
Bylo by to velmi neformální.
Rozumíš, pohodové.
Žádné napětí.
Zeptám se. Máma se ptá, jestli nechceš přijít na večeři.
To není dobrý nápad.
Já jen… Mám pocit, že jsme s Maeve nezačaly nejšťastněji a…
Ráda bych ji poznala líp.
Chce tě poznat líp.
- Dobře. - Jo?
To zní skvěle.
- Přijdeme. - Výborně.
Tak ahoj.
Promiň, zastihla mě nepřipraveného.
Já jdu.
- Pojďte dál. - Vy nejste Jean. Cizinko.
Ahoj. Nesu nízkotučné latte. Správně?
- Díky. - Pěkný dům.
Až na ten domeček na stromě.
- Ten je divný. - Postavil ho můj ex.
Chci ho sundat, jen jsem se k tomu ještě nedostala.
Promiň. Zapomněla jsem něco?
Chci si jen popovídat.
Já půjdu.
Pojďme sem.
Moje dysforie dosahuje vrcholu.
Snažím se o sebe pečovat a zvládnout to,
ale pořád čekám, že mě něco srazí na kolena.
Nemůžu se toho pocitu zbavit.
Budím se s ním, usínám s ním.
Kdyby tak šlo vrátit se do dětství.
Mám pocit, že od té doby to nejsem já.
V DATABÁZI DÁRCŮ JSME ŽÁDNÝ ZÁZNAM NENAŠLI
Tady máš. Vrcholné číslo tvojí mámy.
Jak se cítíš před testem?
Dostal jsem e-mail, že dárce spermatu v databázi není.
Dohodli jsme se, že počkáš, až uděláš zkoušky.
Vím, že přede mnou něco tajíte.
Jen chceme, aby se ti dařilo.
Jsi v posledním ročníku. Nesmíš se rozptylovat.
- Můžeš mi říct, co se děje? - Nic se neděje.
Jen nějaká chyba.
Přestaň na mě zírat.
Ty hloupý, pitomý Ježíši.
Eriku! Pálí se ti toast!
Měla jsem koupit Joy „babyccino“?
Hele, chtěla jsem tě informovat o vývoji.
V rádiu tak trochu zavládlo šílenství.
A „Terry“ se mnou vůbec není spokojený,
ale pořád věřím v to, že ten pořad můžeme postavit na nohy.
Stačí vymyslet plán a přeskupit zdroje.
Jde o to, Celie, že…
Myslím si, že na ten pořad nejsem ta pravá.
Myslela jsem, že zvládnu všechno,
ale ukazuje se, že je to mnohem těžší, než jsem si myslela.
Posledně to bylo mnohem lepší. Nacházíš správnou polohu.
Teď potřebuju být máma.
Ahoj. Čau, lidi. Blíží se naše dobročinná akce.
Hledáme lidi na prodej lístků a catering,
takže jestli chcete pomoct, napište mi.
Jsi odvážná, že jsi O vyoutovala.
Jo. Já jsem se jednou v opilosti omylem vyčural do skříně,
takže se nemusíš stydět.
Zapíšou tě tamhle.
- Dobře. - Hodně štěstí.
Tak zatím.
Ruby, čau.
To, co jsem řekl o nás a Maeve, moc se za to omlouvám.
Byl jsem palice a zpanikařil jsem
a to pak někdy říkám hlouposti.
Ale myslím, že pořád je šance vyhrát, když se přes to přeneseme.
Dělám teď pro někoho jiného, Otisi.
- Odznak? - Píchni si ho do oka.
Neříkej blbosti.
- Kdo tě do toho navezl? - Jsem nezávislý.
Ty?
Nemůžeš kandidovat. Na to jsou pravidla.
Žádná pravidla nejsou.
A Connor není o nic horší než vy dva.
Já mám svůj kanál už několik let.
- Já mám zkušenosti s terapií od malička. - Táta je taky terapeut.
A mám videokanál, hlavně o hraní her.
Ale Ruby mi pomáhá s rebrandingem. Šla se mnou nakupovat.
Connore, nikdo tě volit nebude.
Promiň. Je větší pravděpodobnost, že budeme volit jeho než vás dva.
Jste problematický.
- Promiň. - Nejsem problematická.
A máme čepice zdarma! Čepici pro každého!
- Volte Connora! - Vemte si.
- Ježíši! - Volte Connora!
- Stačí. - Jo!
- Přišla jsem na to. - Sakra.
Na smysl života?
Ne, co chci fotit. Mám první fotky. Můžu ti je ukázat?
- Nemáme spolu nemluvit? - Ne, podle Maeve můžeme být kámoši.
Jo.
Jdeme!
Tiše, kytinko, už ani slovíčko,
já ti dám polibek na líčko.
SLUŽBY STUDENTŮM
ZÁPIS STUDENTA*KY
NEZNÁMÉ ČÍSLO
- Haló? - Ahoj, Maeve, tady Mo.
Křivák Mo.
Ahoj.
Sean chtěl, abych ti vyřídil, že musíš vyzvednout mámu.
Proč? Kde je?
Odjel, vzal si všechny věci.
Tak jo. Čágo.
- Ahoj, Maeve. - Ahoj.
Je mi líto tvojí mámy.
Mají ptákožroutky úlevu, když jim umře máma?
Jak velkodušné.
Takže…
tohle jsou džíny, co jsem měla na sobě v den
toho útoku v autobuse.
Pořád je chci vyhodit, ale z nějakého důvodu to nejde.
Každým dnem se cítím víc sama sebou a to je skvělé,
ale někdy mám pocit,
že i když dělám něco, co mám ráda,
třeba když jím zmrzku,
mám pocit, že je mám pořád na sobě.
Jako kdyby to nikdy nepřešlo.
Tak z toho jsem vyšla.
Jsou naprosto geniální.
Strašně jsi mi pomohl. Bude z tebe výborný učitel.
Děkuju, ale je to jen tvoje dílo.
Studenti, kteří skládají zkoušku nanečisto,
ať se dostaví do prvního patra.
MAEVE: MUSELA JSEM NĚKAM JÍT. SEJDEME SE U VÁS V PĚT.
OK. JDU NA ZKOUŠKU NANEČISTO.
- Vol Connora. - Vol Connora.
Vysvětli mi to. Nechápu to.
Tudy.
Dveře se zavírají.
Výtah jede nahoru.
Haló?
Sarajevo, Bělehrad, Sofie.
- Víš hlavní město Černé Hory? - Podgorica.
- Určitě? - Jo.
Od roku 1946 do roku 1992 to byl Titograd, ale to už jdeme do detailů.
- To zvládneš. - Díky.
Viv.
Ahoj.
Proč s tím klukem mluvíš?
S kým? Jo aha. Jen se ptal na otázky z testu.
Aha. Protože to vypadalo, že ho balíš. Proto.
Kdepak. Věř mi.
- Nelži mi. - Zeměpis tady.
Myslím, že už jdou dovnitř, takže…
Neodcházej ode mě.
To bolí, Beau.
Au, přestaň!
Co to děláš?
Nebuď nervózní. To zmákneš.
Haló?
Telefon je hluchý.
Určitě?
Ne, chtěla jsem tu s tebou být o něco déle, Otisi.
Haló?
Panebože.
Bože.
Uvízli jsme. Uvízli jsme tu. Dojde nám vzduch, O.
Dojde nám vzduch a kyslík a možná umřeme.
- Co děláš? - Snažím se předstírat, že tu nejsi.
AC/DC. Adam and the Ants.
Bowie, David. Carpenters.
Ráno ještě fungoval.
Teď nefunguje. Už zase je zaseknutý.
Přijdeš pozdě, tak běž po schodech…
Ne. Počkám tu s tebou.
Prosím vás. Siobhan, dobrý den.
Přesně za deset minut mám test. Nahoře.
A ten podělanej výtah se zas rozbil.
Jasně.
- Zavolám ředitele. - Jo.
Už toho mám dost.
Z očí ti kouká čertovina.
Test byl zahájen.
Pokud máte nepovolené předměty…
Neučil jsem se.
…elektronických zařízení, teď mi je musíte odevzdat.
Pokud je neodevzdáte, může se stát, že nebudete klasifikováni.
Na stole by měly být otázky.
Neotevírejte je, dokud vám k tomu nedám pokyn.
Na test budete mít 60 minut.
Čas začíná běžet teď.
Vážení, zachovejte klid.
Odeberte se prosím k východu a testy nechte ležet tam, kde jsou.
- Bože, oheň nesnáším. - V řadě za sebou. Pomalu.
Zachovejte prosím klid.
Vytvořte za mnou dvě samostatné řady.
Sejdeme po schodech, vyjdeme ven a odebereme se na shromaždiště.
- Žádný strach. - To je jako doopravdy?
Dobrá, nevadí.
- Musíme najít jinou cestu. - Jak se dostaneme ven?
- Umřeme tady. - Nikdo neumře.
Nepříjemné, že?
Prosím…
Když se nedostanete tam, kam potřebujete.
Co se to děje? To je velmi rozvratné.
- Ros, vypnete alarm? - Už jdu.
Opakovaně jsem slušně žádal o výměnu výtahu,
ale nic se nezměnilo.
Takže ano, budu působit trošičku rozvratně.
Protože upřímně řečeno, jsem nasranej.
Mám spoustu jiných starostí.
Třeba jak udělám test.
Co budu mít dneska k večeři. Normální každodenní nesmysly.
Ale místo toho tady ztrácím čas
a vysvětluju, proč na přístupnosti záleží, když to má být samozřejmost.
Měla jste ho opravit.
Jo, je ale na sračky.
Neobviňuju nikoho konkrétně.
Je to chyba všech.
- Co se děje? - Můžou za to všichni.
Výtah nefunguje. Už zas.
Když si tahle škola může dovolit zvukové lázně, harmonizační včely…
Zachraňte včely!
…tak si rozhodně může dovolit i funkční výtah.
Vím, že to není nijak velkolepé,
ale je opravdu důležité,
abyste poslouchali, když někdo o něco požádá.
Poslyšte, já myslím, že to je jen velké nedorozumění.
- „Velké nedorozumění.“ - Napravíme to. Jsme Cavendish.
- Řekněte nám, co vás trápí… - To není nedorozumění.
Zapomíná se na nás.
Nikdo z vás si neuvědomil, že jste na mě zapomněli,
když škola mohla shořet.
Jako malá jsem používala britský znakový jazyk,
ale když jsem přišla na střední školu, přístupnost se neřešila.
A mně bylo trapné o to žádat.
Takže předstírám, že zvládám stejně jako ostatní.
Je to strašná fuška.
Odezírám ze rtů, lidi mluví za mě,
nikdo mi nedělá zápisky.
Je to vyčerpávající.
Přeju si, aby lidé pochopili,
že naše problémy jsou způsobené bariérami ve společnosti,
a ne naším postižením.
- Kdo je to? - Nevím. Vidím ho poprvé.
Myslím, že sem nechodí.
Jsem hodně zapálený.
Zavolám technika a všechno to vyřešíme.
Ale zatím se prosím vraťte ke svému testu.
Ne. To nestačí.
Jestli Isaac nemůže psát test, tak já ho taky nenapíšu.
Jo. Víte co?
Nehneme se odtud, dokud se výtah neopraví.
Bože! Rozjeli jsme jeden z těch protestů?
Jako ti slavní naháči s malýma prdelkama v 60. letech.
Jak se tam vlastně vaše máma vešla?
To je její popel.
Měli jsme ho rozptýlit se Seanem.
Neříkal něco, než odešel?
Jenom že chce zkusit přestat brát.
A kdyby tu zůstal, tak by to nedokázal.
Jasně.
Proč tu máš ten igelit?
Mám alergii, chápeš?
Nezahraješ si Zoltánův chrám?
Jo.
Takže…
Jseš růžovej slimák. Říkám mu Slíma.
Proč jsem slimák?
Protože je růžovej.
No…
Hej, kámo, vezu vám to seno, ale v cestě stojí traktor.
Můžeš s ním popojet?
Hele, za chvilku jsem tam.
Traktor.
Tohle strč tam.
Aha.
Co to vyvádíš?
- Co se děje? - Jsi úplně nemožnej?
Adame, co to sakra děláš? Slez! No tak, dělej!
Co to sakra děláš?
Omlouvám se.
Nechám tě samotného patnáct minut…
Musíš dodržet své sliby a zůstat věrná svým základním hodnotám.
Bože můj, to si děláš srandu.
DAN: ČAU, ZA TO KINO SE OMLOUVÁM. MŮŽEME SE SEJÍT?
MILÁŠŠŠKU
- Co to děláš? - Sundávám ten domeček ze stromu.
Ano, to vidím, ale proč to děláš zrovna teď?
Protože je ošklivý a otravný a už se na něj nechci dívat.
Teta Jo-Jo pomůže, no jo.
- Co to děláš? - Pomáhám.
Dělalas někdy s kladivem?
Jo, s kladivem to umím.
Otoč ho.
- Na druhé straně je špička. - Je to kladivo. Vím, co dělám…
- Cos to udělala? - Všechno musíš řídit!
Ne, to teda ne! Slez ze mě!
Jsi posedlá mikromanagementem.
Kdo kurva ručně sepisuje „sesterskou“ smlouvu?
Jsi análně retenční!
Proč to nenecháš na mém vlastním úsudku?
Protože tvůj úsudek je legendárně špatný!
Co tím chceš říct?
No tak dobře. Kolik stála ta tvoje elektrická maska?
Stála to 250 liber, což je celkem láce,
protože měla stát 350 liber a já ji koupila v akci.
Jsi ale zadlužená, Joanno!
Zkrátka si myslím, že by ti prospěla terapie.
Panebože! Fakt?
Ano.
Naše dětství zas tak špatné nebylo!
Mně terapie pomohla velice
a myslím si, že by ti v životě mohla dát trochu struktury.
No jistě, protože ty ses fakt dala dohromady,
když tady kurva bouráš tenhle domeček,
místo aby sis promluvila s tím, kdo ho postavil
a považoval se za otce tvýho děcka.
No nejsi náhodou pošahaná?
Jen říkám, že ses nevyrovnala s těmi roky zneužívání.
A proto jenom sabotuješ sama sebe.
Celý tvůj život by byl jiný.
Do prdele.
Hej, jsi v pohodě?
Jo.
Panebože!
Není to úžasné, když jsou mladí lidé tak zapálení?
Promiň. Nevěděli jsme, jak se cítíš.
Musí to být strašně frustrující.
Budeme dělat mnohem víc, abychom tě podpořili.
Díky.
- Ahoj. - Čau.
Nemáte hlad? Jdu do jídelny, jestli nám nedají něco k jídlu.
Umírám hlady. Jo, jdu s tebou.
Můžeš toho prosím nechat?
Fakt se už odsud musím dostat.
Potřebuješ někde nutně být?
Jo, potřebuju.
Přítelkyně večer oficiálně pozná mámu. Ale do toho ti nic není.
Není to otrávené, neboj.
Díky.
Určitě jsme neměli vzít něco k tomu?
Ne, chleba má rád každý.
Chci se zeptat, jestli jsi v pohodě.
Však víš, nahoru, dolů. Tesťák mi pomáhá.
- A s mámou je to lepší. - Fajn.
Jo, občas mě napadá, jak by to mohlo být super,
a pak si vzpomenu, že to není v mých rukou.
A pak… nevím.
Dojde mi, že nedostanu péči, kterou potřebuju k normálnímu životu.
Dost to bolí.
Je to dost na hovno.
Napadlo mě jít na soukromou kliniku.
Ale povídá se ledacos.
Kolik to stálo tebe?
Mě asi 10 000 liber. Zaplatila mi to rodina.
Do prdele!
To si nemůžeme dovolit.
- Umírám hlady. Co máte? - Máme chleba.
Je v něm něco, nebo…
Suchej chleba?
Díky.
- Suchej chleba? - Jo.
Tady máš.
- Čau. - Čau.
Dáš si chleba?
Není ti nic?
- Zlato. - Mám každou chvíli vidiny, Abbi.
Dostávám znamení od Boha.
Bůh mi říká, že se nemám otáčet zády ke svému společenství,
že se mám dát pokřtít.
A já nevím, co mám dělat.
Chceš se dát pokřtít?
Jo, ale mám výčitky svědomí.
Podívej se, jak všichni bojujou za to, kým jsou.
Proč nejsem taky takový?
Někdy bych dala cokoliv, abych mohla zpátky do svého kostela.
Byl to celý můj svět a hrozně mi chybí.
Každý bojovat nemůže, Eriku, a to je v pořádku.
Ať se rozhodneš jakkoliv, podpořím tě.
Pomodleme se za to spolu.
Chtěl jsem ti poděkovat
za všechno, co jsi mě naučila,
než odejdu.
Co to povídáš?
Teď dostanu padáka a já ti prostě chci poděkovat.
Padáka? Adame. Nedostaneš padáka.
Hele, podle mě ti ta práce fakt jde.
A když si odmyslím dnešek, tak máš dobré instinkty.
Takže nemám padáka?
Ne.
Ledaže bys mě dál okrádal o čas otázkami, jestli máš padáka.
A opovaž se znova vlézt do toho traktoru.
Jasně, rozumím.
Ty jsi tak teatrální!
Jak mě napadlo, že bych u tebe mohla bydlet!
Možná proto, že druhá možnost je žít na ulici
a já jsem tě ochotně přijala.
- Přijala? - Ano.
Víš, že mě Otis prosil, abych sem přišla,
protože máš nervy v kýblu?
Vždycky ses ukázala, jen když se ti to hodilo, Jo.
Protože jsi skrznaskrz sobecká.
- Já jsem sobecká? - Ano.
Dan je možná ten pravý,
a ty mi zakazuješ se s ním stýkat!
Každý chlap, se kterým jsi kdy chodila, byl ten pravý, Jo, dokud jsi neutekla.
Jdi do hajzlu.
- Ty jdi do hajzlu! - Ty jdi do hajzlu!
A spláchni se tam!
Jo!
Sakra. Pojď si o tom promluvit. Tohle je směšné.
Jo, proč si o tom nechceš promluvit?
Ach jo, Jo!
Když teď odejdeš, není cesty zpátky.
Jen se neboj. Já už se nevrátím.
Ať žije pomoc sestře v nouzi.
Víš, že jsi patologicky neschopná přijmout pomoc!
To není pravda!
A ta tvoje sesterská smlouva mi může políbit prdel!
- Ahoj. - Ahoj.
Pojď dál.
OTIS PŘIJĎ. HNED.
Tak je to lepší, bez bahna.
Zastihla jsi nás se sestrou v takové nešťastné chvilce.
Sourozenci si umí pořádně hnout žlučí.
Otis říkal, že jsi ztratila maminku.
To je mi moc líto.
To je v pohodě. Neztratila se. Umřela.
Ať lidi přestanou říkat, že jim to je líto. Sere mě to.
Že jo?
Půjdu. Myslím, že to byla chyba.
Ne, opravdu bych tě ráda poznala
a špatně jsem zvolila slova.
Nejsem teď ve své kůži.
Samozřejmě že ne.
Když jsem přišla o mámu já, připadala jsem si úplně rozložená.
Jako kdybych úplně ztratila rovnováhu.
Měly jsme velmi složitý vztah.
Přesto mi svět bez ní nedával smysl.
Řekl vám Otis o mámě ještě něco?
Ne.
Byla závislá na drogách.
Muselo to pro tebe být těžké.
Ulevilo se mi,
že odešla.
Není neobvyklé, že lidé pocítí úlevu,
zvlášť když mají trauma z dětství.
- Takže nejsem strašná? - Ne.
Snaž se nebýt na sebe přísná.
Můžu nějak pomoct?
Ano. Jak jsi na tom s loupáním?
Jo, jsem prvotřídní loupačka.
Ona tvoje holka není v Americe?
Dej pokoj. Jenom se snažím o konverzaci.
Ne, vrací se zpátky do Moordalu.
Bude chodit na Cavendish.
Nechodila na nějaký prestižní kurz?
O co ti jde?
Přijde mi to zvláštní.
Musí s tebou být fakt ráda, když se toho vzdala.
Jo, je se mnou ráda. Jsme celkem spokojení.
Všechno nám to víceméně klape.
Víceméně?
Máš pořád tu fobii ze sexu?
- Co? - Četla jsem, co o tobě napsala máma.
Je to fakt fascinující.
To je naprosto neuvěřitelně nevhodné.
Takže odpověď zní ano.
Jo, jasně, máme nějaké problémy.
Se sexem?
Jo, já…
Mám takový problém.
Teda měl jsem takový problém. Měl jsem strach ze sexu.
Ale překonal jsem to.
Teď se to vrátilo a já nechápu proč.
Ne, já ti… Tohle nechci.
Ne. A co dělám? Vůbec nic nedělám.
Co takhle pro změnu mluvit o tobě?
A o čem?
No, já o tobě nevím vůbec nic.
A ptal ses někdy?
Ne.
Co se stalo s Ruby? Co začít tím?
Víš vůbec, jak strašně jí bylo?
Prosím, Otisi. Nedělej, že ti na ní záleží.
Vyloženě jí využíváš, protože chceš vyhrát volby.
A co všechny ty tvoje řeči,
které ze mě dělaly meninistu?
Vetřela ses k mámě do rádia. Ty jsi jak tank.
Jsi asexuálka, nebo jsi mě prostě nějak chtěla očernit?
To, co jsi řekl, je fakt pošahaný, Otisi.
Otis mi říkal o tom kurzu, který děláš.
Asi je prestižní.
- Kdy se vracíš? - Já se tam nevrátím.
Dneska jsem se chtěla zapsat na Cavendish,
ale nevím, jestli se vůbec vrátím do školy.
Velké rozhodnutí.
Jo. Možná si najdu práci, rozumíte, něco jistého.
To zní rozumně.
- A co skutečně chceš dělat? - Chtěla jsem být spisovatelkou.
Došlo mi, že je tam velká konkurence,
a učitel mi řekl, že na to nemám.
Takže nebudu ztrácet čas něčím, na co nejsem dost dobrá.
To nedává smysl. Kurva!
- Počkej. Dej to sem. - V pohodě.
Ukaž.
Promiňte.
- Myslím, že to není hluboké. - V pohodě.
Nevím, proč brečím.
Jak mimino.
Je v pořádku si poplakat.
Vážně.
Dobrá.
- Omlouvám se. - Ne, neomlouvej se.
Nechceš se posadit? Máme…
Připadám si hloupě.
Tak nějak jsem si namluvila, že jsem výjimečná,
že si zasloužím být tam s těmi lidmi. Jsem idiot.
Tak, možná to trochu zabolí.
Neznám tě moc dobře, Maeve,
ale zdá se mi, že jsi ten typ člověka,
který se od malička vychovával sám.
A co já vím,
odvádíš výbornou práci.
Ale když jsme nevyrůstali v bezpečí rodiny,
můžeme trpět nízkým sebevědomím.
Ty sis vytrpěla své
a taková odmítnutí můžou být velmi bolestivá.
Ale řekla bych,
že kdybys nebyla dobrá, na kurz se vůbec nedostaneš,
a myslím, že si úspěch zasloužíš stejně jako všichni ostatní účastníci.
Vážně?
Děkuju.
Nechceš kapesníček?
Asi potřebuješ někoho na své straně,
rodiče, který ti řekne, ať se zase sebereš,
dál jsi nezdolná
a dál si věříš.
A že nesmíš dovolit, aby ti jeden učitel určoval budoucnost.
Dobře.
Kvůli tomu, co jsem udělala Ruby, si připadám hrozně.
Proč jsi to udělala?
Právě jsem se přistěhovala z Belfastu a byla jsem dítě z divným přízvukem.
Jedno z mála barevných dětí v ročníku.
Už tehdy jsem začínala mít pocit, že je něco jinak.
Ostatní holky mluvily o klucích a líbání a láskách a…
Cítila jsem strašný tlak, abych se chovala určitým způsobem,
a usoudila jsem,
že se musím skamarádit s oblíbenými holkami,
aby si nikdo nevšiml, že nezapadám.
Pak jsem začala hltat všechno, co se týkalo sexu a vztahů,
abych mohla předstírat, že jsem jako všichni ostatní.
Překvapilo mě, jak mě to fascinovalo, ale…
udržet tu přetvářku bylo opravdu těžké a…
je to vyčerpávající,
když nemůžeš být sám sebou.
Na co čumíš, pochcánku?
Když jsem přišla na tuhle školu, založila jsem kliniku a…
pořád jsem měla pocit, že lidem nemůžu říct, že jsem asexuální.
Kdo se chce radit o sexu s někým, kdo sexuálně nežije?
To musí být hodně osamělý život.
Jo.
Snažila jsem se najít si kamarády.
Ale nemohla jsem si je pustit k tělu a neprozradit se.
Usoudila jsem, že mi bude líp o samotě.
Já sama jsem kromě kliniky nic nepotřebovala.
Byla to moje vášeň, moje bezpečné místo.
Pak jsi přišel ty a úplně všechno mi vzal.
Dveře se otevírají.
Kurva drát. Nevěděla jsem, že tu někdo je.
Děkuju.
Výtah je opravený.
Znamená to, že se test nekoná?
Test byl přeložen na zítra.
Co?
Zafinancujeme výměnu výtahu.
Nejvyšší čas.
- Dokázali jsme to. - Jo.
Bylo to vzrůšo.
Nechceš něco podniknout?
Promiň, vypadalo to, že už je mi líp, ale mám celkem dost,
tak se z toho asi potřebuju vyspat nebo tak něco.
Dobře. Když mě budeš potřebovat, jsem tady.
Jo.
Díky.
Hej, přemýšlela jsem o tvém problému s penisem.
Jasně, na to ale tvůj názor nepotřebuju.
Tvoje máma říkala, že otec odešel, když jsi byl malý.
- A že to pro ni bylo těžké. - Jo.
V podstatě se zhroutila. Byla to hrůza. Co tím chceš říct?
Já si nemyslím, že se bojíš sexu, Otisi.
Podle mě se bojíš, že budeš mít zlomené srdce jako máma.
A vím, že ode mě žádnou radu nechceš,
ale podle mě se strachu musíš zbavit,
protože milovat bez rizika nelze.
Přestaň si překážet.
Ruby, pomoc!
Tak jo, jeden po druhém. Dostane se na každého.
Nemůžu uvěřit, že to vyhraje.
Jo, to už je asi moje karma.
Vím, žes udělala chybu.
Ale nikomu není líp, když je sám. Prostě se omluv.
No, tak zatím, Otisi.
Adame.
Snažil jsem se ti dovolat.
- Jsi v pořádku? - Ne!
Nejsem.
Dneska jsem v práci něco zvoral a první, co mě napadlo,
bylo, že zklamu tátu.
Od narození jsi mi vštěpoval, že jsem úplně ve všem na hovno.
Už nechci mít pocit, že jsem selhal. Neselhal jsem.
Selhal jsi ty.
Jsi jen smutnej chlap, co dělá práci, kterou nesnáší,
protože se bojí dělat něco jinýho.
Myslel jsem, že tě zajímám, ale kdepak,
ty ses jenom chtěl dát zase dohromady s mámou.
- To není pravda. - Je to pravda.
Nemáš mě rád, tak přestaň předstírat.
Je někdo doma?
Mami?
Ježiš.
MÁ MILÁ ROZ,
NEMŮŽU SE DOČKAT, AŽ TĚ PŘÍŠTÍ TÝDEN UVIDÍM.
S LÁSKOU JEROME
Jerome?
Jsem doma!
- Ahoj, miláčku. - Čau.
Ahoj. Omlouvám se, že jdu pozdě.
Nic se neděje.
Čau, uvíznul jsem ve výtahu.
Aha. My s Maeve jsme se tu měly fajn.
- Jo? - Jo.
- Najíme se? - Rád. Umírám hlady.
DOBRÝ DEN ABBI, RÁD BYCH POMOHL S CATERINGEM NA TÉ DOBROČINNÉ AKCI
BEAU: KDE JSI? PROČ MI NEODPOVÍDÁŠ?
MRZÍ MĚ, ŽE SES NAŠTVALA MYSLÍM, ŽE TO DRAMATIZUJEŠ
VÍŠ, ŽE JSEM TEĎ VE STRESU VIV, JE TO HLOUPÝ
NĚKDY SI KVŮLI TOBĚ PŘIPADÁM JAKO BLÁZEN PROTOŽE TĚ MOC MILUJU
Rodiče mi asi lhali a já možná vím, kdo je můj otec…
Viv?
Sakra. Co se stalo?
S Beauem jsi měl pravdu.
To je dobrý.
Pěkná sbírka.
Pěkné tričko.
Večeře byla fajn.
Jo.
Jsi v pohodě?
Asi se vrátím do Ameriky.
Dobře.
Nechci tě ztratit, Otisi.
Mě neztratíš.
Je to jen pár týdnů.
Nějak to vymyslíme. Nebude to poprvé.
Vždycky jsem z Moordalu chtěla pryč.
Strašně se mi tam líbí.
Cítím se jinak. Připadám si jako…
nejlepší verze sebe samé.
Chceš říct, že nevíš, jestli se vrátíš?
I tak to můžeme zvládnout.
Podle mě to nepůjde.
Měl bych pocit, že ti bráním v rozletu.
Oba víme, že…
by to bylo těžký.
Miluju tě.
Otisi.
Už musím jít.
Dobře.
Já zavřu oči.
Nedokážu se dívat, jak odcházíš.
Ahoj, Otisi.
Ahoj.
Dobré ráno.
Ahoj, lásko. Copak tady děláš?
Vracím se do Ameriky.
Ale něco musím dát do pořádku.
Dlužím vám omluvu.
Posledních pár týdnů se chovám jako dítě
a uvědomila jsem si, že pomyšlení, že jste spolu, mi vůbec nevadí.
Spíš mi vadila představa, že o vás oba přijdu.
Došlo mi, že jste jediná rodina, kterou mám.
Maeve, o nás přijít nemůžeš. Nikdy.
Ne.
Dobře, fajn.
Podle mě byste určitě měli prozkoumat… tohle…
Moje svolení nepotřebujete, ale fakt to dává smysl.
Jo a mohli byste mi pomoct s rozptýlením popela mojí mámy?
- Jo. - Jasně.
Díky. Tak jo, konec divných řečí.
- Mimochodem, dobré ráno. - Dobré ráno.
Nechtěla jsi něco malebnějšího?
Ne. Tady mám na mámu super vzpomínky.
Budu mít záminku chodit na návštěvu.
Tak jo.
Sbohem, Erin.
Sbohem, mami.
Překlad titulků: Miroslav Pošta