Munca lui De Beauvoir e înțesată de valori patriarhale.
Ea se întreabă cum ne putem emancipa în lumea bărbaților,
în loc să cerem ceea ce vrem noi, femeile,
adică o retragere completă din acest mod de viață.
Ce sugerezi? Ca femeile să se izoleze într-o comunitate?
Nu, dragă, bărbații.
- Ai nevoie de ceva? - Mamă!
Haideți să gustați terina de somon.
N-ar trebui să fii trează. Dă-mi băutura!
Țestoaso, e petrecere.
- Nu-mi mai zice așa. Nu-mi place! - Ai un nas de țestoasă!
Dă-mi-l și gata!
Uite ce ai făcut!
O să mă bagi în belea. Trebuie să te supraveghez.
Adu niște sare!
Am citit undeva
că managerii sunt afectați de instinctul metaforic și psihologic.
Bine! Hai să jucăm un joc!
Ai găsit sarea?
Am venit după pahare.
Nu fi geloasă!
'Neața, Țestoasă! Otis nu s-a întors?
Nu. A fost cu Maeve tot weekendul.
Azi are simularea de examen. Simt că mă exclude din viața lui.
- Poate că-i e jenă să stea cu Maeve aici. - De ce să-i fie jenă?
Ar trebui să fii mai puțin încordată.
Să fii o mamă relaxată.
- O mamă cool, mama-prietenă. - Sunt relaxată!
Oricum, am decis să-ți dau banii.
Doamne! Mulțumesc!
Ce e asta?
E un contract între surori, să ne fie clare amândurora condițiile.
E foarte lung.
Da.
Citește-l cu atenție. Nu e nicio grabă.
După ce îl semnezi, îți transfer banii.
Nu ești deloc relaxată.
Vin azi la liceu să mă înscriu.
Da?
E mama.
Poți vorbi o clipă?
- Dacă e vorba de O, nu pot. - Nu e vorba de O.
Emisiunea e în pauză până se rezolvă chestia aia cu ștergerea lui O.
- Anularea, mamă. - Oricum, nu de asta te-am sunat.
Mă întrebam dacă tu și Maeve ați vrea să veniți la cină diseară.
O cină liniștită.
Știi tu, relaxată.
- Fără pic de încordare. - Întreb.
- Întreabă dacă vii la cină. - Nu cred că e o idee bună.
M-am gândit că eu și Maeve am început cu stângul.
Aș vrea să o cunosc mai bine.
Vrea să te cunoască mai bine.
- Bine. - Da?
Sună grozav.
- Venim mai târziu. - Bine!
Bine, pa!
Scuze, m-a încolțit.
Deschid eu!
- Intră! - Nu ești Jean! Străino!
Bună, Jean! Uite un latte degresat. Am reținut bine?
- Mersi! - Frumoasă casă!
Mai puțin căsuța din copac. E sinistră!
Fostul meu partener a făcut-o. O s-o demontez. N-am avut încă ocazia.
Scuze. Am uitat ceva?
- Vreau să stăm de vorbă. - Eu plec.
Hai aici!
Disforia mea e la cote maxime.
Încerc să mă îngrijesc și să avansez,
dar mă aștept să apară altceva care să mă doboare.
Nu pot scăpa de acest sentiment. Îl am când mă trezesc și când mă culc.
Aș vrea să fiu iar copil.
A fost ultima dată când m-am simțit așa cum sunt.
Ce dracu'?
Poftim! Cea mai bună rețetă a mamei tale.
Cum te simți înainte de examen?
Am primit un e-mail. Cică donatorul meu de spermă nu există.
Parcă ne înțeleseserăm să aștepți până după examene.
- Știu că-mi ascundeți ceva. - Jackson, vrem să ai rezultate bune!
E ultimul tău an de liceu. Trebuie să rămâi concentrat.
- Mamă, spune-mi ce se întâmplă! - Nimic! E o încurcătură.
Nu te mai uita așa la mine!
Isus prostuț ce ești!
Eric! Ți se arde pâinea!
Să fi adus un „babyccino” pentru Joy?
Am venit să te pun la curent cu situația. Treaba e cam încurcată la radio.
„Terry” nu e deloc mulțumit de mine.
Însă eu tot cred că putem face emisiunea să meargă.
Ne trebuie un plan de acțiune și să ne regrupăm.
Chestia e, Celia…
Nu cred că sunt persoana potrivită pentru emisiune.
Am crezut că pot jongla cu toate,
dar se pare că e mult mai greu decât credeam.
Ultima emisiune a fost mult mai bună! Îți intri în ritm.
Am nevoie să fiu mamă acum.
Salutare tuturor! Urmează strângerea de fonduri.
Încă avem nevoie de oameni la bilete și la catering.
Scrieți-mi… dacă vreți să ajutați.
Ești curajoasă că o dai de gol pe O.
Da. Am făcut o dată pipi în dulap, beat fiind.
N-ai de ce să te simți jenată.
Acolo se fac înscrierile.
- Bine. - Baftă!
Vorbim mai târziu!
Ruby! Bună!
Îmi pare rău pentru ceea ce am spus despre noi și Maeve.
Sunt un căpos, m-am panicat, iar asta mă face să spun prostii.
Dar cred că încă avem șanse să câștigăm, dacă trecem peste asta.
Lucrez pentru altcineva, Otis.
- Ia o insignă! - Bagă-ți-o în ochi!
Fii rezonabilă!
- Cine te manevrează? - Nimeni. Sunt independent…
Tu?
Nu poți candida. Încalci regulile.
Nu există reguli, Otis!
Connor e la fel de potrivit ca oricare dintre voi.
- Am canalul video de ani întregi! - Fac asta de-o viață!
Și tatăl meu e terapeut.
Și am un canal video, mai mult despre jocuri.
Ruby mă ajută să-mi schimb imaginea. M-a dus la cumpărături!
Connor! Nimeni n-o să te voteze.
Scuze, e mai probabil să-l votăm pe el, decât pe oricare dintre voi.
Aveți probleme mari!
- Scuze… - Nu am probleme!
Fesuri gratis! Fesuri pentru toți!
- Votați Connor! - Luați!
- Dumnezeule! - Votați Connor!
- Gata! - Da!
Am găsit!
Sensul vieții?
Nu, ce vreau să fotografiez. Am câteva poze. Vrei să vezi?
- N-ar trebui să nu vorbim? - Nu. Maeve zice că putem fi prieteni.
Da.
Haide!
Nani, nani, planta mamii
Nani, nani, dormi ușor
SERVICII PENTRU ELEVI
FORMULAR DE ÎNSCRIERE
NUMĂR NECUNOSCUT
- Alo? - Maeve, sunt Mo.
- Dodgy, tipul dubios. - Bună!
Sean m-a rugat să-ți zic să vii s-o iei pe mama voastră.
El unde e?
A plecat, și-a luat toate lucrurile.
Atât. Salutare!
- Bună, Maeve! - Bună!
Îmi pare rău pentru mama ta.
Mușcătoarele de puli sunt iertate când le moare mama? Ce drăguț!
Așadar, ăștia sunt blugii pe care-i purtam în ziua aceea.
Când am fost atacată în autobuz.
Am tot vrut să-i arunc, dar nu pot.
Simt că-mi revin tot mai mult, și e minunat, dar mi se pare câteodată…
că și atunci când fac ceva ce-mi place, cum ar fi să mănânc înghețată…
mi se pare că încă port acei blugi.
E o senzație care nu dispare.
Asta e ideea mea.
Sunt extraordinare!
M-ai ajutat mult! O să fii un profesor extraordinar.
Mulțumesc, dar e doar meritul tău.
Elevii care susțin simularea la istorie sau geografie
să se prezinte la etajul unu.
MAEVE: A TREBUIT SĂ PLEC NE VEDEM LA TINE, LA 17:00.
BINE, EU INTRU LA SIMULARE.
Votați Connor!
- Explică-mi. Nu înțeleg. - Ești nebun! Nu știi nimic!
Scuze!
Pe aici!
Se închid ușile.
Liftul urcă.
Alo!
Sarajevo, Belgrad, Sofia.
- Care e capitala Muntenegrului? - Podgorica.
- Ești sigură? - Da!
S-a numit Titograd între 1946 și 1992, dar să nu despicăm firul în patru.
- Te descurci! - Mersi.
- Viv! - Bună!
De ce vorbeai cu tipul ăla?
Ce tip? M-a întrebat ceva despre examen.
- Părea că te dai la el, de-asta întreb. - Nu e cazul, crede-mă!
- Nu minți. - Geografia, pe aici!
Cred că se intră, așa că…
Nu-mi întoarce spatele!
Beau, mă doare!
Termină!
Ce faci?
N-ai de ce să ai emoții. O să-i dai pe spate.
Alo!
Telefonul e mort.
Ești sigură?
Nu, voiam să mai stau aici cu tine, Otis.
Alo!
Doamne!
Suntem blocați. Suntem blocați aici. O să rămânem fără aer.
O să rămânem fără aer și oxigen. Putem muri!
- Ce faci? - Mă prefac că nu ești aici.
AC-DC, Adam and the Ants,
Bowie David, The Carpenters…
- Mergea azi-dimineață. - Acum nu merge. Iar s-a blocat!
Ascultă, o să întârzii. Du-te pe scări.
Nu! Aștept aici cu tine.
Scuze! Siobhan, bună!
Am un examen în zece minute. La etaj.
- Liftul ăsta de rahat s-a stricat iar. - Așa e.
- Îl chem pe directorul Lakhani. - Da.
Mi-a ajuns!
Văd ceva răutăcios în ochii tăi.
Sunteți în condiții de examen.
Dacă aveți obiecte neautorizate…
N-am repetat.
…dispozitive electronice, predați-le acum.
Dacă nu le predați, rezultatul vă poate fi anulat.
Aveți pe bănci foaia de examen.
Nu o deschideți până nu vă spun eu.
Aveți la dispoziție 60 de minute.
Cronometrul pornește acum.
Rămâneți calmi!
Îndreptați-vă către ieșire. Lăsați-vă lucrările acolo unde sunt.
- Urăsc focul! - În șir indian! Nu alergați!
Păstrați-vă calmul!
Formați două șiruri separate în spatele meu.
Coborâm pe scări, ieșim afară și mergem la punctul de adunare.
- Nu vă faceți griji. - Ce-i cu astea aici?
Da… E în regulă.
- Trebuie să găsim o alternativă. - Cum ieșim de aici?
- O să murim? - N-o să moară nimeni.
E nasol, nu-i așa?
Să nu poți ajunge unde ai nevoie.
Ce se întâmplă? E foarte deranjant!
- Ros, poți opri alarma? - Mă duc.
Am cerut frumos de multe ori înlocuirea liftului, dar nu s-a rezolvat.
Așa că, da, voi fi un pic deranjant.
Fiindcă, sincer, nu mai suport!
Ar trebui să mă preocupe alte lucruri:
dacă iau notă bună la examen, ce mănânc diseară la cină.
Chestii normale, de zi cu zi.
În schimb,
îmi pierd timpul explicând de ce accesibilitatea e importantă,
când ar trebui să fie un dat!
Credeam că l-ai reparat!
Da, dar e pe butuci.
Nu dau vina pe nimeni anume. E vina tuturor.
- Ce se întâmplă? - Nu merge liftul. Din nou!
Dacă liceul își permite băi de sunet, albine aducătoare de armonie…
Salvați albinele!
…cu siguranță își permite și un lift funcțional.
Știu că nu e ceva ce ia ochii,
dar e foarte important
ca atunci când oamenii cer ceva de care au nevoie, să fie ascultați.
Ascultați, cred că e doar o neînțelegere.
- „E o neînțelegere”. - O rezolvăm! Suntem Liceul Cavendish.
Nu e o neînțelegere!
E lipsă de preocupare.
Niciunul n-a observat
că m-ați lăsat în clasă, deși liceul putea fi în flăcări.
În copilărie, foloseam limbajul semnelor,
dar de la gimnaziu, n-am mai avut sisteme de asistență.
Mi-a fost jenă să cer ceva.
Mă prefac că mă descurc ca toți ceilalți.
E atât de greu!
Citesc pe buze, îi rog pe alții să-mi repete,
nu iau notițe la ore.
Mă seacă de puteri.
Aș vrea ca oamenii să înțeleagă
că problemele noastre apar din cauza barierelor societății,
nu din cauza dizabilităților.
- Cine e? - Nu știu. Nu l-am mai văzut.
- Nu e de la noi din liceu. - Mă pasionează subiectul.
Chem un tehnician și rezolvăm totul.
Între timp, vă rog, întoarceți-vă la examene.
Nu! Nu e suficient!
Dacă Isaac nu-și poate da examenul, nu-l dau nici eu.
Da. Știți ceva? Nu ne mișcăm până nu se repară liftul.
Doamne! Facem o acțiune de protest?
Ca în anii '60, când se dezbrăcau și umblau în fundul gol?
Cum au băgat-o pe mama voastră acolo?
E cenușa ei.
Trebuia să o împrăștii cu Sean.
A zis ceva înainte să plece?
Doar că vrea să încerce să se lase de droguri.
Dacă rămânea aici, nu putea face asta.
Așa e.
Ce-i cu folia de plastic?
Sunt alergic.
Jucăm Templul lui Zoltan?
Da.
Deci…
- Tu ești melcul roz, Sluggy. - De ce sunt eu melcul?
Fiindcă e roz.
Ce să zic…
Salut, amice! Am adus fân, dar tractorul e în drum.
Poți să-l muți?
Vin imediat.
Tractorul.
Așa…
Pun cheia aici…
Bine.
- Ce faci? - Ce se întâmplă?
- Ești complet incompetent? - Adam, ce naiba? Dă-te jos!
Hai, repede!
- Ce dracu'? - Îmi pare rău.
Te-am lăsat singur 15 minute!
„Trebuie să-ți ții promisiunile și să rămâi fidelă valorilor tale.”
Doamne! Pe bune?
DAN: SCUZE PENTRU CINEMA. NE PUTEM ÎNTÂLNI?
PREȚIOASA MEA!
- Ce faci? - Demontez casa din copac.
Văd asta, dar de ce o faci acum?
Fiindcă e urâtă și enervantă, și nu vreau s-o mai văd.
Mătușa Jo-Jo se duce să dea o mână de ajutor. Haide!
- Ce faci? - Te ajut.
- N-ai mai văzut ciocan? - Știu să-l folosesc.
Întoarce-l!
- Are un cârlig… - E un ciocan! Știu ce fac…
Ce-ai făcut?
- Ești obsedată să ai controlul! - Nu sunt! Dă-te de pe mine!
Vrei să controlezi în detaliu totul!
Ce fel de om scrie de mână un contract între surori?
Ești obsedată!
De ce nu mă lași să judec singură?
- Se știe că judeci prost! - Ce înseamnă asta?
Bine. Cât a costat masca electrică?
A fost 250 de lire, adică foarte ieftină!
Costa 350 de lire, dar am luat-o la reducere.
Dar ai datorii, Joanna!
Cred că ți-ar folosi niște terapie.
- Doamne! Pe bune? - Da!
N-am avut o copilărie rea!
Terapia m-a ajutat foarte mult.
Ai putea și tu să-ți organizezi viața.
Da, tu te-ai aranjat de minune, ce să zic!
Ești afară și dărâmi o căsuță din copac,
în loc să vorbești de cel care a făcut-o și care credea că e tatăl copilului tău!
O asemenea persoană nu e dusă cu capul?
Spun că nu te-ai tratat, după atâția ani în care ai fost abuzată.
De aceea, toate astea sunt doar o formă de autosabotaj!
Toată viața ta ar fi diferită!
Băga-mi-aș!
LICEUL CAVENDISH
- Te simți bine? - Da.
Doamne!
Da!
Nu e minunat să-i vezi pe tineri atât de pasionați?
- N-am știut că te simți așa. - Cred că e foarte frustrant.
Vom încerca mai mult să te ajutăm.
Mersi.
- Bună! - Bună!
Vă e foame? Mă duc să văd dacă ne dau mâncare de la cantină.
Sunt lihnit. Vin cu tine.
- Poți să nu mai faci asta, te rog? - Trebuie să ies de-aici.
- Ești disperat să ajungi undeva? - Da, exact.
O prezint pe iubita mea mamei. Nu că ar fi treaba ta.
Nu e otrăvit, nu-ți face griji.
Mersi.
- Să fi luat ceva să punem pe ea? - Nu, tuturor le place pâinea.
Voiam să te întreb ce mai faci.
Când mai bine, când mai rău.
Testosteronul mă ajută. Mă înțeleg mai bine și cu mama.
- Asta e bine. - Da.
Uneori vizualizez cât de bine ar putea fi, dar îmi amintesc că nu am niciun control.
Atunci îmi amintesc că nu pot primi îngrijirea
de care am nevoie ca să-mi trăiesc viața.
E dureros.
E de rahat.
M-am gândit să merg la o clinică privată.
Dar am auzit tot felul de lucruri.
Cât te-a costat?
La mine, a costat 10.000 de lire. Familia mea a plătit.
Futu-i!
Nu ne permitem.
- Mi-e foame! Ce ați adus? - Niște pâine.
E cu ceva sau…
Doar pâine?
Mersi!
- Doar pâine? - Da.
Poftim!
- Bună! - Bună!
Vrei niște pâine?
S-a întâmplat ceva?
- Ce e? - Văd întruna diverse lucruri, Abbi.
De parcă aș primi semne de la Dumnezeu.
Dumnezeu îmi spune să nu întorc spatele comunității mele.
Și că ar trebui să mă botez.
Dar eu nu știu ce să fac.
Vrei să te botezi?
Da, dar simt o mare vină.
Uită-te la toți cei de acolo, care luptă pentru ceea ce sunt.
Eu de ce nu pot fi așa?
Uneori, aș da orice să mă întorc la biserică.
Era lumea mea. Mi-e foarte dor de ea.
Nu toată lumea poate lupta, Eric, și e în regulă.
Orice ai decide, eu te sprijin.
Să ne rugăm împreună.
Am venit să-ți mulțumesc pentru tot ce m-ai învățat,
înainte să plec.
Poftim?
Despre ce vorbești?
Știu că o să fiu concediat. Am vrut să-ți mulțumesc.
Concediat? Adam, nu ești concediat! Cred că ești foarte bun la treaba asta.
Lăsând la o parte ziua de azi, pari să ai instincte bune.
- Deci nu sunt concediat? - Nu.
Dar o să fii, dacă mai stai acolo și mă tot întrebi dacă ești concediat.
Să nu te mai urci niciodată în tractorul ăla!
Sigur, e clar.
Ce teatrală ești!
Cum am crezut că pot să stau cu tine?
Poate fiindcă altfel stăteai pe stradă, iar eu am fost amabilă și te-am primit.
- M-ai primit? - Da!
Știi că Otis m-a implorat să vin, fiindcă tu nu te mai descurcai?
Ai apărut doar când ți-a convenit, Jo. Fiindcă ești în mod fundamental egoistă!
- Eu sunt egoistă? - Da!
Dan ar putea fi alesul, iar tu îmi interzici să-l văd!
Fiecare tip cu care te-ai văzut a fost alesul, Jo, până când l-ai părăsit.
Dispari!
- Tu să dispari! - Ba nu, tu!
Chiloți cu pipi!
Jo!
Fir-ar să fie! Hai să vorbim! E ridicol!
Jo, de ce nu vrei să vorbești?
Jo…
- Dacă pleci acum, să nu mai vii înapoi! - Nu-ți face griji, nu mă mai vezi!
Ce ți-ai mai ajutat sora la nevoie!
Știi că ești incapabilă să accepți ajutor! E ceva patologic!
Nu e adevărat.
Iar contractul tău între surori să mă pupe în fund!
- Bună! - Bună!
Intră!
MESAJ PENTRU OTIS: VINO ACUM!
Așa e mai bine, fără noroi pe mine.
Ne-ai prins pe mine și pe sora mea într-un moment neplăcut.
Frații se pot enerva rău unul pe celălalt.
Otis mi-a zis că ți-ai pierdut mama. Îmi pare foarte rău!
E în regulă. N-am pierdut-o. A murit.
De s-ar opri compătimirile! E enervant.
Nu-i așa?
O să plec. A fost o greșeală să vin.
Nu, chiar vreau să te cunosc.
Și da, am spus ceva greșit.
- Nu prea sunt în apele mele. - Sigur că nu.
Când a murit mama mea, am fost complet descumpănită.
Parcă îmi dispăruse centrul de gravitație.
Am avut o relație foarte dificilă cu mama.
Și totuși, lumea nu avea sens fără ea.
Otis ți-a mai povestit despre mama mea?
Nu.
- Era dependentă de droguri. - Bănuiesc că ți-a fost greu.
Mă simt ușurată că a murit.
Nu e neobișnuit ca oamenii să simtă ușurare,
mai ales dacă există traume din copilărie.
- Deci nu sunt o persoană oribilă? - Nu.
Nu fi dură cu tine.
Te pot ajuta cu ceva?
Da! Știi să cureți morcovi?
Da. Sunt o curățătoare de nota zece.
Parcă iubita ta era în America.
Haide! Făceam conversație.
Nu, se mută înapoi în Moordale. Va veni la Cavendish.
- Nu făcea cursul ăla impresionant? - Unde vrei să ajungi?
E puțin ciudat.
Înseamnă că-i place lângă tine, dacă renunță la chestia aia.
Da. Chiar îi place. Suntem foarte fericiți.
Aproape totul merge grozav între noi.
„Aproape”?
- Încă ai fobia sexuală? - Poftim?
Am citit ce a scris mama ta despre tine. E fascinant.
E incredibil de inadecvat.
Înțeleg că răspunsul e „da”.
- Da. Avem niște probleme. - De natură sexuală?
Da, eu… am o chestie.
Am avut o chestie. Sexul îmi producea anxietate.
Dar m-am ocupat de problemă.
Acum a revenit, și nu înțeleg de ce.
Nu vreau… Nu facem asta.
Nu. Ce fac, Otis? Nu fac nimic.
Hai să vorbim despre tine.
Ce-i cu mine?
- Nu știu nimic despre tine. - Ai întrebat vreodată? Nu.
Cum a fost cu Ruby? Să începem cu asta. Ai idee ce oribil s-a simțit?
Zău, Otis! Nu te preface că-ți pasă de ea.
O folosești ca să câștigi alegerile.
Cum rămâne cu tot ce ai zis tu, făcând să pară că iau în râs feminismul?
Faci emisiune cu mama. Chiar nu te oprești.
Ești asexuală sau ai zis-o ca să mă pui într-o lumină proastă?
E chiar aiurea să spui asta, Otis.
Otis mi-a spus despre cursul tău.
Pare ceva prestigios.
- Când te duci înapoi? - Nu mă mai duc.
Azi voiam să mă înscriu la Cavendish, dar nu știu dacă mă întorc nici la liceu.
E o decizie importantă.
Da. Poate îmi găsesc o slujbă, ceva sigur.
Sună rezonabil.
- Ce vrei cu adevărat să faci? - Voiam să fiu scriitoare.
Dar am văzut ce competiție acerbă e, iar profesorul mi-a zis că nu e de mine.
N-o să-mi pierd timpul cu ceva la care nu sunt bună.
Nu are sens. Futu-i!
- Stai! Ține-l aici! - E în regulă.
Dă-mi să văd.
Scuze!
- Nu cred că e adâncă. - E în regulă.
Nu știu de ce plâng.
Ca un copil.
E în regulă să plângi.
Serios.
Bine.
- Scuze. - N-ai de ce să-ți ceri scuze.
Stai acolo. Avem…
Mă simt ca o proastă.
M-am convins că sunt specială, de parcă merit să stau lângă oamenii ăia.
Ce idioată!
S-ar putea să te doară puțin.
Nu te cunosc prea bine, Maeve,
dar mi se pare că ești o persoană
care a crescut singură de la o vârstă fragedă.
Din câte îmi dau seama…
te descurci foarte bine.
Uneori însă, când nu am crescut în siguranță,
e posibil să avem o stimă de sine scăzută.
Ai încasat o lovitură puternică,
iar respingerea asta poate fi foarte dureroasă.
Dar eu aș spune…
că ai fost destul de bună ca să fii acceptată la acel curs
și cred că meriți să reușești la fel de mult ca oricine de acolo.
- Mulțumesc. - Ia asta.
Cred că ai nevoie de cineva care să te susțină,
un părinte care să-ți spună să ridici fruntea…
să reziști și să continui să crezi în tine.
Și să nu lași un profesor să-ți dicteze viitorul.
Am înțeles.
Mă simt groaznic pentru ce i-am făcut lui Ruby.
De ce ai făcut-o?
Tocmai mă mutasem aici de la Belfast. Eram puștoaica cu accent ciudat.
Eram printre puținii elevi de culoare din anul meu.
Deja începusem să simt că ceva nu era normal.
Celelalte fete vorbeau despre băieți, săruturi și îndrăgosteală…
Era foarte multă presiune să te porți într-un anume fel.
Am decis că trebuia să mă împrietenesc cu fetele populare,
ca să nu se observe că nu mă integrez.
Apoi am început să învăț tot ce puteam despre sex și relații,
ca să mă pot preface că sunt ca toți ceilalți.
Am fost surprinsă că mi se părea fascinant, dar…
era dificil să mențin acea fațadă.
E epuizant…
să nu poți fi tu însăți.
La ce te uiți, pișăcioaso?
La liceu, mi-am înființat clinica,
dar… tot n-am simțit că pot spune că sunt asexuală.
Cine vrea sfaturi sexuale de la cineva care nu face sex?
- Se pare că ai fost cam singură. - Da.
Am încercat să-mi fac prieteni.
Dar nu mă puteam apropia de cineva, fără să mă dau de gol.
Am decis că mi-e mai bine singură.
Nu aveam nevoie de nimic, în afară de clinică.
Era pasiunea mea. Locul meu sigur.
Apoi ai venit tu și mi-ai luat totul.
Se deschid ușile.
Să-mi trag una! Nu știam că e cineva înăuntru.
Mulțumesc!
Liftul e reparat!
Și nu mai trebuie să dăm examenul?
Examenul a fost reprogramat pentru mâine.
Ce?
- Alocăm bani pentru înlocuirea liftului. - Era timpul!
- Am reușit! - Da.
A fost palpitant.
Vrei să facem ceva împreună?
Scuze, am crezut că mă simt mai bine, dar nu prea sunt în apele mele.
Poate îmi trece după ce dorm.
Bine. Sunt aici, dacă ai nevoie de mine.
Bine.
Mersi.
M-am gândit la problema ta cu penisul.
N-am nevoie de părerea ta.
Mama ta a zis că tatăl tău a plecat când erai mic.
- Ei i-a fost foarte greu. - Așa a fost.
A avut o cădere nervoasă. A fost oribil. Ce vrei să zici?
Păi, nu cred că ți-e frică să faci sex, Otis.
Te temi că o să-ți fie frântă inima, cum a pățit mama ta.
Știu că nu vrei sfaturi de la mine,
dar ar trebui să lași acea teamă deoparte, fiindcă nu poți iubi fără să riști.
Nu-ți mai pune singur piedici!
Ruby, ajutor!
Bine. Pe rând! Da. Ajungem la toate!
- Cred că o să câștige. - Da. Ăsta e destinul, în cazul meu.
Știu că ai greșit.
Dar nimănui nu-i e mai bine singur. Cere-i scuze.
Da… La revedere, Otis!
Adam!
Am tot încercat să te sun.
- Te simți bine? - Nu!
Nu mă simt bine.
Am dat-o în bară azi la lucru și imediat m-am gândit
că îmi dezamăgesc tatăl.
M-ai făcut să simt că nu sunt în stare de nimic
din ziua în care m-am născut.
Nu vreau să mă mai simt ca un ratat, fiindcă nu sunt. Tu ești un ratat.
Ești un bărbat trist, care face o muncă pe care o urăște,
fiindcă se teme să facă altceva.
Credeam că ești interesat de mine, dar tu voiai doar să te împaci cu mama.
- Adam, nu e adevărat. - Ba da!
Nu mă placi, așa că nu te mai preface.
E cineva acasă?
Mamă?
DRAGA MEA ROZ,
ABIA AȘTEPT SĂPTĂMÂNA VIITOARE, CA SĂ TE REVĂD.
CU DRAGOSTE, JEROME
Jerome?
Am venit!
- Bună, dragule! - Bună!
Scuze că am întârziat atât de mult.
E în regulă.
Bună! Am rămas blocat într-un lift.
Eu și Maeve ne-am simțit bine.
- Da? - Da.
- Mâncăm? - Te rog. Mor de foame.
AȘ VREA SĂ AJUT LA STRÂNGEREA DE FONDURI. MĂ POT OCUPA DE CATERING.
BEAU: UNDE EȘTI? DE CE NU-MI RĂSPUNZI?
ÎMI PARE RĂU CĂ TE-AI SUPĂRAT.
CRED CĂ EXAGEREZI.
ȘTII CĂ SUNT STRESAT.
E O PROSTIE, VIV.
MĂ SCOȚI DIN MINȚI UNEORI.
FIINDCĂ TE IUBESC FOARTE MULT.
Ai mei m-au mințit. Cred că știu cine e tatăl…
Viv?
Rahat! Ce s-a întâmplat?
Ai avut dreptate în privința lui Beau.
E în regulă.
Frumoasă colecție!
Frumos tricou!
A fost plăcut la masă.
Da.
E totul în regulă?
Cred că mă întorc în America.
Bine.
Nu vreau să te pierd, Otis.
N-o să mă pierzi.
Sunt doar câteva săptămâni.
Găsim noi o soluție. Am mai făcut-o.
Mereu am visat să plec din Moordale.
Îmi place la nebunie acolo.
Mă simt diferit. Simt…
că sunt cea mai bună versiune a mea.
Adică nu știi dacă te-ai mai întoarce?
Tot putem avea o relație.
Nu știu dacă putem.
Aș simți că te trag înapoi.
Cred că știm amândoi… că ar fi prea greu.
Te iubesc!
Te iubesc.
Otis!
Trebuie să plec.
Bine.
O să închid ochii.
Nu pot să te văd plecând.
Pa, Otis!
Pa!
- Bună dimineața! - Bună, scumpo! Ce facem aici?
Mă întorc în America.
Trebuie să îndrept ceva înainte să plec.
Vă datorez amândurora scuze.
M-am purtat copilărește în ultimele săptămâni.
Am înțeles acum că nu mă supăra gândul că voi doi ați fi împreună,
ci ideea de a vă pierde pe amândoi.
Mi-am dat seama că sunteți singura mea familie.
Maeve, n-ai putea să ne pierzi. Niciodată.
Nu.
Bine.
Cred că ar trebui să explorați asta.
Nu că ați avea nevoie de permisiunea mea, dar are sens.
Încă ceva. Mă ajutați să împrăștii cenușa mamei?
- Da. - Sigur că da.
Mersi. Acum putem să nu ne mai purtăm ciudat.
- Bună dimineața! Bună! - Bună dimineața!
Nu voiai un loc mai pitoresc?
Nu. Am amintiri frumoase cu mama aici.
O să am o scuză să vă vizitez.
Bine…
Pa, Erin!
Pa, mamă!
Subtitrarea: Dan Ilioiu