ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
СЕРІЯ 8
Його почерк такий, як у До Сана.
Ось коли в мене
День народження.
Однаковий почерк,
однаковий День народження?
Як?
І от знову
вітерець перетворився на шторм.
Як і того дня 15 років тому.
До Сане! Нам До Сане!
Так, біжу.
-Погляньте! Ось і мій син! -О Боже.
-Наш розумник. -Сідай їсти.
То що то за математична олімпіада така?
-Вона для середньої школи? -Ні, старшої.
Ну от! Я ж казав.
Боже, це неймовірно.
-І на кого ти вдався? -А є репетитор?
Яке там. У нас нема грошей на них.
На мене вдався. Забули?
Колись я швидко рахував.
Сто шістдесят п'ять? Легко.
Це все в крові.
Який батько, такий син! Заздрю, Сон Хване.
Бери в руки й витягни кістку.
Так, ось так.
-Він стане ще розумнішим. -Як чудово.
Тоді я розв'язав усі задачі, крім однієї.
Я вирішував завдання такого типу дуже легко,
але того дня було складно.
І в ту мить
раптом подув вітерець.
15 ОЛІМПІАДА ТЕСТ
ДОВЕДІТЬ, ЩО P(N) = Q(N)
Я краєм ока
побачив лише один рядок з відповіддю.
Я подумав, що цей вітер
був благословенням.
Але це просто один рядок.
Поки я думав про один рядок,
-забув, що сам до того -Усміхніться!
вирішив дев'ять інших задач.
ЗОЛОТИЙ МЕДАЛІСТ НАМ ДО САН
Якого біса ти ревеш?
Ти програв дитині. Не соромно?
Розумію, чому вона зла.
Плаче, бідолаха.
Медаль здалася такою важкою.
Але навіщо лаяти на людях?
І зрештою я…
Ось, забирай. Мені не треба.
Що?
Навіщо ти віддаєш
саме медаль?
Наш хлопчик ніколи не скупиться і такий співчутливий.
Завжди такий щедрий.
Але я віддав медаль не тому.
Я віддав її, бо не заслужив.
-Вітаю. -Дякую.
Вітерець того дня
не був благословенням.
ЗОЛОТИЙ МЕДАЛІСТ НАМ ДО САН
То в чому проблема? Розповідай.
Чому пішов з університету?
Ти вступив на шість років раніше за інших, що не так?
Скажи нам, чому ти так вчинив?
До Сане.
А потім вітерець
перетворився в лячний шторм
і знищив мою самооцінку.
Це ж лиш на годину.
Просто вдайте особу з листів.
Гарний.
Це щастя теж приніс вітерець.
І я схопився за нього.
Передай пані Со.
-Де ви її знайшли? -В авто, коли прибирав.
І от знову…
Нам два американо з льодом.
Але які саме?
БЛЕК ГРАУНД, АРОМА НОТ, БЕЗ КОФЕЇНУ
Я буду цю.
-Оту? Помаранчеву? -Так.
-Беру цю. -Помаранчеву.
Добре.
На.
А я всюди її шукала.
Де ти її знайшов?
-В офісі. -А, офісі.
Слухай, До Сане.
Що?
Хотіла дещо спитати.
Що таке?
Як і 15 років тому після того дня,
моє життя повільно й неминуче руйнується
Кава так добре смакує з цим тортиком, скажи?
Так, не те слово.
РИЗИК
МОЖЕ ДОПОМОГТИ ЧИ НАШКОДИТИ ЗАЛЕЖНО ВІД ФАКТОРІВ РИЗИКУ ВІД ІНВЕСТИЦІЙ
СЕРІЯ 9
Що в неї з обличчям?
Щосекунди вираз змінюється.
Це реакції на відгуки на «НунҐіл».
ДЯКУЮ
Схоже, цей хороший.
А цей — поганий. Входить у режим диванного воїна.
Дивіться. Вона так клавіатуру знищить. Боже.
Гадаю, гендиректорка непокоїться про репутацію.
Перепрошую. Можна питання?
Це ж офіс «Компанії Ін Чже»?
Ні, їхній офіс далі прямо по коридору.
Зараз покажу.
О, дякую.
У нього пачка яєць була.
Що?
КОМПАНІЯ ІН ЧЖЕ
І чому така невдаха прийшла в наш крутий офіс?
Я з гостем.
Це тут.
А хто пані Вон Ін Чже, гендиректорка?
А ви не здогадалися?
Усі зараз тяжко працюють,
окрім тієї пані ось тут, яка байдикує. Це вона.
Я Вон Ін Чже. Чим можу…
Це ти! Це через тебе нас усіх звільняють!
-Пане, заспокойтеся. -Пусти! Пусти, кажу!
Тебе треба провчити!
-Зупиніться, пане! -Пусти!
-Чекайте! -Та хто ви такі?
-Зупиніть його! -Заспокойтеся, пане!
Та як ти посміла? Хто ти така, щоб нас звільняти?
Агов!
Даль Мі, усе гаразд?
Так, я в нормі.
А ти як? Не поранена?
Усе гаразд.
-Пані Вон, як ви? -Не поранені?
Та як ти посміла нас звільнити?
Та хто ти така?
-Я не здамся! Я ще повернуся! -Боже…
-Божевілля. -Це точно.
Пустіть мене!
Що це було?
Він працює на «Хан Інжиніринг».
Його скорочують, бо «Компанія Ін Чже» створила
автоматичну систему охорони.
Гроші — ніщо порівняно зі співчуттям.
Співчуття на хліб не намажеш.
Диви які серйозні.
Такий грубий. Він велике цабе чи що?
Так, можна і так сказати.
Навіть має доступ до екслюзивних курортів.
Ну то й що? Уже забув, навіщо все починав.
А мені він подобається.
Люблю багатих і самовпевнених.
Цікаво, на які курорти доступ?
Доступ до курортів? А в кого їх нема?
У мене для відпочинку теж дача є.
-Чудове місце! -З приватним пляжем.
Справді? Не очікувала.
Я ж розповідав, у родини є ферма месенджі.
Ми побудували чудову хижку, щоб лякати з неї качок,
але звідти такий чудовий вид…
Кота Кінабалу?
Санторині? Куди їм.
Вони їй не рівня.
Тільки там можна побачити найгарніший
у світі захід сонця.
Це точно. Зараз там круто, я б туди навідався.
Можна поїхати туди разом…
Агов, ти що робиш?
Я ж іще не закінчив!
Хлопці, скажіть їй.
-Чекай. -А в грязюці можна знайти молюсків.
А краєвиди там просто чудові.
Температура, вологість — усе ідеально.
Перепрошую. А ви хто?
Я Чой Ян Вон.
YGN ЧОЙ ЯН ВОН
-Ви журналіст. -Саме так.
Слухай, Даль Мі.
Ні, почекай. Я перша.
Не треба нам непорозумінь.
Добре, що ти не подумала нічого зайвого про те, що я зробила.
-Про те, що зробила? -Так, це був рефлекс.
Я зробила б те саме й для іншої людини.
У мене дуже сильні захисні інстинкти.
Я саможертовна як ніхто.
Друзі кажуть, мені б у політику, та я нею не цікавлюся…
Тож забудь про все, добре?
Добре.
То що таке? Що ти хотіла сказати?
Нічого.
Ти ж збиралася щось сказати.
У тебе хвіст.
Хвіст?
Чорт.
-А що це? -Я аж кинувся.
Ну знаєте, на носі Демо-день.
-Збираю дані. -А, знову він.
Чув, що «2STO» поклала око на команду з 12-ї програми.
Що хочете везти їх у Кремнієву долину.
Це правда?
Звісно, правда. Тож й іншим ці чутки розкажіть.
Та що ви. Знаю, це хтось конкретний.
Що це за команда?
Команда зі своїм баченням, звісно.
Баченням?
І хто ж це?
Хтось прибутковий?
Хтось з багатьма користувачами?
Звісно ж, ті, що принесуть нам купу грошей.
Швидше б уже настав Демо-день.
-Ви прийшли разом? -Це ми просто так.
-Випадково зустрілися. -На жаль.
-Так. -Ага.
Пані Со, у вас же зараз зустріч з паном Ханом?
-Так. -Вам у кімнату для нарад.
-Він скоро прийде. -Добре.
-Пані Вон, ходімо зі мною. -Гаразд.
Чула, на вас напали.
Так, та я в нормі.
Це ж хтось з «Хан Інжиніринг», так?
У вас з ними був спільний проєкт?
Так, познайомилися через банк Йонхан.
Вони хотіли собі систему захисту на основі ШІ-технологій.
Так, чула про це.
І чула, що їхні охоронці зараз протестують, це так?
Так.
Ми знали про це, але не думали,
що скандалитимуть тут
і нападуть на простих розробників.
Гадаєте, вони просто прийшли «поскандалити»?
Перепрошую?
Знаєте, я ніколи не хвилювалася за вас і ваш проєкт.
Але ваш вибір слів мене насторожує.
Якщо це був не скандал, то що ж?
Я б назвала це…
ризиком.
-Бо небезпечно? -Ні.
Ризик передбачає лише можливість щось втратити.
Це не синонім небезпеки.
Ви вже й самі мали б добре знати різницю між ними.
Я помітив, що ти відповідаєш на кожен відгук
і сваришся з хейтерами.
Ну, просто деякі з них аж надто агресивні.
Хтось назвав «НунҐіл» безладним вбивцею батареї.
І там інші висловлювання були.
Як-от «є куди рости» та «розчарувало».
Але безладним вбивцею нащо називати?
Так розробники руки опустять.
Аматори реагують на відгуки емоційно,
а професіонали покликаються на дані.
Хочете сказати, я аматорка?
Так.
Ви б на клієнтах так концентрувалися, як на користувачах.
А це хіба не одне й те ж?
Зазвичай так. Але не для «НунҐіл».
«НунҐіл» не отримує від них прибутків.
Клієнти «НунҐіл» — заможні компанії,
що підтримують ваш бізнес.
Наразі у вас один клієнт — «Монін Груп».
Краще розділіть модель прибутків та бізнес-модель.
Шукайте нових клієнтів, працюйте з маркетингом і піаром.
Подумайте, яким способом будете виконувати завдання сервісу.
І думайте, як залучити ще клієнтів.
А для піару…
Що? У мене щось на обличчі?
Ні.
Витягуйте з медіа все, що можете.
Постійно рекламуйте сервіс,
На інтерв'ю або на подіях, які точно будуть у медіа.
Я дуже змінився.
Погано пам'ятаю, що було 15 років тому.
Хоча не так… Я й згадувати той час не хочу.
Хотів би я,
щоб ти мене тоді не знала.
-Чому? -Бо я тоді був повним невдахою.
Дарма ти була такої високої думки про мене.
-Ти геній. -Це точно.
Я на хвильку.
Хочу збільшити енергоефективність.
Якщо розлютили ще якісь коментарі, тільки скажи.
Я з усім попрацюю.
Добре.
Доброго ранку.
Пані Вон, бачили новини?
Новини? Про що?
Щойно новини оголосили про те, що Хан
працює з «Компанією Ін Чже», що створювала
систему охорони на основі ШІ, щоб скоротити кадри,
охоронці Хана…
Якщо це був не скандал, то що ж?
Я б назвала це…
ризиком
Близько сотні охоронців компанії…
Усе зіпсують, а ми ще не почали.
…страйкують просто зараз.
-Хан -То він за них.
-перегляне запасний план. -Знаєш журналіста?
Так. Це Чой Ян Вон, журналіст YGN.
Зараз дам візитівку.
YGN ЧОЙ ЯН ВОН
Автор статті про «Самсан Тех».
Чув, «Монін Груп» обрав «НунҐіл» від «Самсан Тех»
своїм соціальним проєктом цього року.
Є таке прислів'я.
Пане? Можете дивитися на мене, а не в камеру?
Ой, даруйте.
Є таке прислів'я.
«Муха на хвості коня промандрує тисячі кілометрів».
Що я вдію? Юні розробники сіли й на мій хвіст.
А я надаю всю необхідну підтримку.
Тому я їх і обрав.
Я радий, що фінансую «НунҐіл».
«Самсан Тех» знову показують по телевізору! Ого!
Дякую пані Со Даль Мі,
гендиректорці «Самсан Тех» за цю можливість.
-Со Даль Мі? -«Монін Груп»
-Що? -хоче брати участь…
Це гендиректорка «Самсан Тех».
-Чому вона головна? -Ще ми зацікавлені
-А як же До Сан? -у ШІ та біопроєктах.
-А До Сан не -Ми створили робочу групу,
-казав вам? -щоб працювати з ними.
-Про що? -Як стратегічний партнер…
-Алло? -Привіт, ти де?
Я?
Проводжу Даль Мі додому. Скоро буду.
-Що таке? -Не приходь поки додому.
Рівень загрози — червоний. Заночуй деінде.
Чому?
Ти не казав їм, що Даль Мі – гендиректорка?
Слухай, просто не приходь сьогодні додому.
Бувай.
Чому директор Вон дав інтерв'ю без відома?
Це не так важливо.
Чому ти не розповів тату про Даль Мі?
А хто угоду підписав?
Я, викрав у тата печатку.
Ти божевільний. Як так можна.
Це підробка документів. За таке термін дають.
Тата він боїться більше за в'язницю.
Я все розповім, коли повернуся згодом.
Тобі хана.
Тому я й прийшов випити.
Тверезим точно не вистою.
Що ти йому скажеш?
Краще прорепетируй, що скажеш. Ми допоможемо.
Добре.
Пробач, що брехав, тату.
Я не дотягую до гендиректора,
але вдавав, що дотягую й обдурював тебе.
«Вона задурила тобі
голову й забрала посаду собі». Що, як таке скаже?
Ні, тату.
Я завжди був
нікчемою
і брехав про початок бізнесу.
Я помилявся.
Пробач, я такий невдаха.
Та це дурня якась.
Як ти невдаха, то хто ми?
-Довбонуті? -Я точно.
Ти перший у конкурсі програмістів.
Та знаєш, тату…
Поки я помилявся,
раптово знаходив феєрверки.
Феєрверки? Безглуздя якесь.
Я повертав не туди
і натрапляв на феєрверки,
але вони були такі круті.
Навіщо ти це робив?
Я й сам не знаю.
Навіщо я це робив?
Чому ти брехав?
Спочатку,
бо мені подобалася твоя усмішка.
А тепер?
Щоб не плакала.
Не хотів, щоб ти плакала,
як зараз.
Це божевілля.
Що я наробив?
Агов, До Сане. Прокинься.
Навіщо ти стільки пив?
До Сане, прокинься.
Що робити? Куди його вести?
Покличемо пані Со.
Що?
-Де? Тут? -Так.
Ось тут.
Що з ним сталося?
Я ж з ним бачилась нещодавно.
Ну, він після того трохи випив.
«Трохи»? Він п'яний як чіп.
Щось сталося?
Пані Со.
Можна До Сану сьогодні лишитися у вас?
Що?
Якщо він прийде додому таким,
то батько з нього шкуру спустить.
Ще й ховати будемо ми.
Ми не можемо, батько зробить на нас наліт.
Підсоби йому.
Ну, я навіть не знаю…
Важко буде, так?
Так, важко. Але я спробую.
Агов, чекайте, пані Со!
Та ми вас обох довеземо.
Виклич таксі. Я понесу.
Агов, До Сане. Час додому!
-Ні… -Зараз. І раз, два!
-Допоможете? І раз, два! -Боже.
-Ось так. Тепер добре. -Господи.
Тепер усе гаразд. Усе добре.
Не хвилюйся. Я зможу.
-Ти там як? -Я в нормі!
Я й сам зможу. Точно зможу.
Що тут таке?
Пане Хан.
Який невчасний збіг.
Уже зловив таксі? Агов!
Агов!
Я тебе вб'ю.
Не смій.
-До мурашок злякався. -Що це?
Пане! Можете допомогти?
Що він каже?
Що?
Феєрверки. Пробач, що повертав не туди.
Пробач.
Чого це він?
Може, усе ж відвезу до себе? Йому там буде зручніше…
Та ні, я відвезу його до себе.
Можете тут висадити?
Пробач…
-Боже. -До Сане, ти як?
Агов, що таке?
-Агов. -До Сане.
-До Сане? -До Сане.
-Блюватиму. -До Сане.
-До Сане. Пані Со? Можете… -Так, чекайте.
-Агов, ні! -Іди сюди.
-До Сане, я ж кермую. -Сюди.
Так, лягай на мене.
-З вами все гаразд? -Блював?
Ні, ще ні.
«Ще ні»?
І навіщо він стільки пив?
Самому цікаво.
Цей дурень навіть пити не вміє.
-Важкий, мабуть. -Та яке. Легкий, як пір'їнка.
Він кволий. Думаю, він сутулий і хворий на остеопороз.
Куди його нести?
-Туди. Туди неси. -Туди?
Боже, який легкий. Братик-пір'їнка.
Божечки.
Боже, усе тіло тепер ниє.
Що? Ти ж казав, він легкий, як пір'їнка.
Боже.
Здоровенна й уся мокра!
Ні, не так. Радше як мокрий слон.
Слон… Ні, слони ж гарненькі.
Що таке є? Щось важке й набридливе.
До біса набридливе.
Боже, цукор у крові впав на нуль.
Ох, любий. Схоже, До Сану стало дуже погано.
Що?
Боже, коли це сталось?
Може, колись тихо відригнув.
Такий ввічливий. Божечки.
-«Ввічливий»? -Так.
Ви сказали «ввічливий»?
Та що в цьому ввічливого?
Тихо! Бо Даль Мі почує.
Виходь і помийся.
Ну… Це єдина футболка, яка мені підходить?
У мене ще є ця. Хочете?
Та й так добре.
Я її виперу й потім поверну.
Та навіщо. Забирай собі.
Добре.
Ну, я тоді піду.
Ти ж казав, що цурок дуже впав. Поїж з нами.
Повечеряйте з нами, якщо ще не їли.
Ну тоді лишуся на вечерю.
Ось, це вам.
-Смачного. -Схоже, смакота.
-Не соромся. -Дякую.
Боже.
Чому я тут?
Я ж кілька хвилин тому був з братвою.
Братва скинула тебе на нас,
і ми з пані Со притягли тебе сюди.
Слухай, сідай до нас. Голодний, мабуть.
Пересядь.
Ось, прошу.
Знаєте, я…
Ця миска моя.
Я ж їв сушену сайду й молюсків, чому ж тепер голодний?
Бо все назад попросилося.
Ось сюди.
Ні, на мене.
Тобі теж краще перевдягнутися.
Дякую.
Живіт не болить?
-Чи голова? -Ні, усе добре.
Пробач.
Важко, мабуть, було.
Ні, не зважай.
Хочеш заночувати тут?
-А можна? -От довбень.
Так, звісно. Тобі ще треба протверезіти.
Краще тут заночуй.
А можна…
і мені заночувати?
-Даруйте? -Що?
Що?
Чому?
Боюся залишати До Сана тут самого,
ми ж такі близькі.
Або можеш поїхати зі мною, якщо хочеш.
Дякую за їжу.
Боже.
Чорт, що ж це.
У вас же королівське ложе з видом на Хан.
Навіщо вам спати тут?
Та хто б казав. Чому спиш тут, якщо є родина й будинок.
Усі бариги — жадібні.
Що? Це я барига?
Що ти сказав?
Ой, перепрошую.
Зараз перефразую. «Заможний пан».
Усі заможні пани — жадібні.
Чому це я жадібний? Що я зробив?
І в тебе є те, чого в мене нема.
Що? Що в мене є, а у вас — ні?
Багато чого! Купа!
Ти на чотири сантиметри вищий.
Але сутулий.
Ти молодший.
Тобі двадцять з гаком, а мені за 30.
У вас квартира з видом на річку, крутий годинник.
А в тебе…
Боже, що я в біса роблю?
Чудово! Молодець, у тебе нічого нема!
От-от. У мене нічого нема. Є лише одне.
І це одне — для мене все житті.
І ви хочете це забрати?
Можна обмінятися.
Забирай квартиру з видом на річку й годинник,
а мені віддай те одне.
Дякую, ні.
-Боже. -Та ну, серйозно?
Як спекотно.
Спекотно.
Принеси води.
НУНҐІЛ 4,4 ЗІРКИ
ДІ СО ЙОН
Ми з донькою навідалися в Канджу,
вона втрачає зір.
«НунҐіл» розповідав їй, що там було багато прекрасних соняхів,
які буйно квітли над дорогою.
Як же мені хочеться, щоб вона побачила їх, коли мала зір.
Тоді вона змогла б сповна зрозуміти, що
має на увазі «НунҐіл», коли каже «прекрасні».
Я була занадто зайнята,
тож так і не показала їй цю красу, коли вона ще бачила,
зараз дуже жалкую про це.
Узяла й наклацала непотрібну сповідь, що ж це за огляд?
Ви пишете, що вона непотрібна,
але для мене вона найпотрібніша за все на світі.
Ви хочете, щоб вона бачила й запам'ятала більше краси.
Я вас цілком розумію.
Я теж хочу показати дорогій мені людині
неймовірно красивий краєвид,
щоб не жалкувати потім, що не встигла показати.
-Де До Сан? -Що?
Тут його нема. Сумки й одягу теж.
Уже пішов? І не попрощався?
Та ну.
ДО САН
Боже.
Алло?
Сьогодні неділя. Є плани?
Та немає. Слухай, а де ти?
Хочеш утрьох з пані Чой на побачення?
Зараз? На побачення?
-З бабусею? -Зі мною?
А це що?
-Ти купив авто? -Згодом куплю.
А це орендував. Сідайте.
-Електромобіль. -О Боже.
-Куди це ти? -Далеко.
-Що? Куди? -Далеко, кажу.
Але куди?
Знов носа сунете? Це наше побачення.
«Побачення»?
Чорт.
Якщо це побачення, то я вам не заважатиму?
Звісно, ні, вам дуже треба поїхати з нами.
Куди ми їдемо?
У місце, значно гарніше за Санторині.
-А в Кореї є таке місце? -Так, є.
-Дивіться, океан! -Боже! Пляж!
Санторині!
-Оце так! -Краще за Санторині!
-Бабусю! -Божечки!
Бабусю!
Ох, як же тут гарно.
Неймовірно гарно, так?
Боже мій.
Боже, диви, як зраділа.
Бабусю!
-Бабусю! -Не бігай. Ось так, сюди.
Рано ще захоплюватися.
Тут дуже гарний захід сонця.
Від краєвиду аж подих перехоплює.
Гарний острів, гарне все… Який краєвид.
-Слухай, До Сане. -Що?
Можеш позичити в когось мотику й гумові чоботи?
Що-що?
-А навіщо вам? -Побачите.
-Сходи. -Добре.
-Мені піти? -Ні, я сам.
-Швидше. -Добре.
Тут так гарно.
Боже, а тут великий. Що тут у нас.
Це неправильно.
-Пані Чой! -Що?
Ідіть до нас! Краєвид на море чудовий!
Звісно, чудовий!
Але краєвид до рота не покладеш!
От гусак дурний.
Боже! Та тут їжі на добрий тиждень.
Я ж не для того її сюди віз.
Бачу, ти читав коментар.
Що?
Ну, я…
Дякую.
Красиве море, скажи?
Так, дуже.
Іще один! Оце здоровань!
Йон Сіль.
Що ти зараз бачиш?
Чоловік та жінка, здається, пара, стоять на прекрасному пляжі.
До Сан хотів, щоб ви це все побачили, бабусю.
Так.
Я йому вдячна.
Бабусю, ви питали мене, хто б мені більше сподобався.
До Сан з минулого чи До Сан, якого тепер знаю.
Так, питала.
Це можуть бути різні люди?
Що це за питання таке?
Ну, просто в мене якесь дивне відчуття.
Дивно звучить, так?
Це точно.
Сама знаєш, що це не так.
І тобі подобається До Сан.
Подобається.
Дуже подобається…
Бабусю.
Це аж трохи лякає.
У мене стільки питань, але я боюся їх йому ставити.
Готово! Ідіть сюди!
-Добре! -Час їсти!
-Ходімо, бабусю. -Добре.
-Найкраща свинина на грилі! -Та ну!
Ой, скажіть, у крамницях поряд не шукають працівників?
Я трохи походила й ніде не побачила оголошень.
Та хто ж їх зараз вішає. Усі шукають роботу через додаток.
Через додаток?
Не знаєте, що таке додаток? Програма на телефон.
А, он воно що.
Слухай.
Схоже, ми не туди повернули.
Зараз буду.
Тут кінець дороги.
НЕ ЇХАТИ КІНЕЦЬ ДОРОГИ
Треба повертатися.
На що дивишся?
Ого, я ще ніколи не бачила стільки зірок.
Я теж.
Добре, що заблукали.
-Даль Мі. -Так?
Не хочеш ще погуляти?
Схоже, ти не хочеш додому.
Та не в тому справа.
Ти посварився з батьками?
Ні.
Як я можу посваритися?
Просто… знаєш.
Що таке?
Я просто
не дуже хороший син.
І мені соромно, що я завжди їх розчаровую.
Думаю, я розумію.
Ти хочеш бути осяйним, як Місяць,
але відчуваєш себе лише зіркою, дрібною, як піщинка. Так?
Так.
-Даль Мі. -Так?
Знаєш, це погана аналогія.
Це ж нерухомі зірки, а Місяць — просто супутник.
Може, зірки й схожі на піщинки,
але більшість значно більші за Місяць.
У них і маси, і енергії більше.
Тому люди й не люблять технічні спеціальності.
Ось чому.
Це хороша аналогія.
Ти он та зірка там далеко, що схожа на маленьку піщинку.
Нерухома зірка,
що значно більша за Місяць.
Тож не варто тікати.
Певна, твої батьки теж скоро зрозуміють це, як я.
Даль Мі.
Що?
Пробач.
За що?
Ну, за те…
що повернув не туди.
Боже, стільки ж зірок.
Дуже круто.
Молюсків на добрих десять днів.
Ні, навіть на місяць.
Не недооцінюй себе. Максимум на тиждень.
Боже.
-Бабусю, а що це? -Що?
А, це. Зробила оголошення, шукаю працівника.
Зараз так роботу не шукають.
Пошукаю людей в додатку.
Та й так добре. Не варто.
Багато хто й досі не вміє там шукати.
Просто найму таку людину.
АГЕНТСТВО З ТИМЧАСОВОЇ РОБОТИ
То що, До Сан нормально додому дістався?
Звісно. Певна, що так.
-До зустрічі. -Бувай.
То він точно тобі не дзвонив? Ти ж не обманюєш мене?
Ні, не дзвонив. Нащо мені обманювати?
Чому ж він не відповідає?
-От вилупок! -Тату.
Та що ж ти за людина така?
Я давав тобі гроші на початок справи.
Думаєш, я давав тобі тяжко зароблені гроші,
щоб якась дівуля все забрала?
-Пробач, тату. -Пусти його, любий.
Ти що робиш? Це ж такий сором.
Що, задурила голову
й забрала посаду собі?
Ні, тату. Вона більш компетентна в тій сфері, ніж я.
А я просто ніхто, тату.
Нікчема, який брехав, що хоче в бізнес.
Пробач мені.
Ти не нікчема.
Ти наймолодший золотий
медаліст на математичній олімпіаді!
Тату…
того дня я змахлював.
Пробач.
Що?
Я нікчема, що вдавав генія.
Пробач, тату.
Я завжди тебе розчаровую, скільки б не старався
і що б не робив.
І це просто пожирає мене зсередини, тату.
Пробач.
15 МАТЕМАТИЧНА ОЛІМПІАДА ЗОЛОТИЙ МЕДАЛІСТ
З татом усе гаразд?
Звісно ж, не гаразд.
Але він упорається.
Не хвилюйся.
Тобі тепер краще?
Так.
Тобто…
Так, тепер мені краще.
Пробач. Мало б бути прикро.
Та це все дрібниці.
За інше проси пробачення.
Нам про тебе інші розповідають.
Оце вже боляче.
Боляче, що ти не розповідаєш першим
про те, як у тебе справи.
Невже Чон Хо тобі дорожчий за батьків?
Мені шкода.
Так, і має бути шкода.
Чого вона соромиться? Вона ховається?
Невже ти все це робиш,
бо маєш почуття до Даль Мі? Це тому?
Ні.
Я. Щойно ж розповів.
-Ось так сідаю й в'яжу -Покажи.
-І? Робиш і те, і те? -стібок за стібком.
Навіщо вам це?
Чому ви так багато допомагали, що не гребували й обманом?
Ну, це…
Пані Со, я…
Даль Мі!
Але куди?
Знов носа сунете? Це наше побачення.
Оголошення. Оголошення про роботу!
Спитаю, і мене точно візьмуть! Агов, ні!
Чого ви, пані?
Пробач, я зараз у скруті.
У вас купа лахміття. Я в більшій скруті.
Не оцінюй книгу за обкладинкою.
Мені зараз дуже потрібні гроші.
А ти молода, з більшим вибором.
Як там його називають. А, у додатку роботу пошукай.
Слава Богу.
КОРН-ДОГИ ЧОН МЬОН ТРЕБА ДОПОМОГА
ДАМ КОРН-ДОГИ ДЗВОНІТЬ ВЛАСНИЦІ ЧОЙ ВОН ДОК
Мама? Навіщо їй допомога?
КОРН-ДОГИ ЧОН МЬОН
Ні, не буду я працювати на свекруху.
Я застара для такої роботи.
Хоча краще так, ніж з тим вилупком.
Боже, та ні…
Мені й показуватися їй соромно.
І тобі подобається До Сан.
Подобається. Дуже подобається…
Бабусю. Це аж трохи лякає.
У мене стільки питань, але я боюся їх йому ставити.
-Чимось схвильовані? -Що?
А ти чому тут?
-Повертаю. -Що?
Я ж казала залишити.
Знаю, не люблю залишати.
Ще ж рано, світлий день. Чого зітхаєте?
Та трохи хвилююся.
Даль Мі щось підозрює.
Що? Що саме?
Вона підозрює тебе й До Сана.
Боже, що ж робити?
Точно, лист!
Може, варто його знайти?
-Який лист? -Ну знаєш,
який вона раніше шукала для До Сана, на зустріч з Ін Чже.
Пам'ятаєш,
біля моєї старої крамнички корн догів в Сонджю росла вишня?
Вона сказала, що поклала лист туди.
Треба знайти його й віддати До Сану.
Якщо він покаже їй того листа,
її сумніви розвіються.
Сонджю далеко звідси. Це така морока.
Та ні, забудьте.
Та яке, на маршрутці я туди вмить доїду.
Але навіщо вам це все?
Так я убезпечу До Сана й Даль Мі від зайвих страждань.
А як же я?
А що ти?
Я не хочу цього.
Не хочу їй брехати.
-Що ти таке кажеш? -З мене годі.
Розповім їй, що До Сан — підробка
й вибачуся за брехню.
Але ж ти раніше казав, що не хочеш її засмучувати…
Так, це правда.
Але я вже не витримую.
-Джи Пьоне. -Вибачте, пані Чой.
Тоді я вам збрехав.
Насправді…
є у мене почуття до Даль Мі.
Хотіла дещо спитати.
Нам про тебе інші розповідають.
ДАЛЬ МІ
Не роби цього.
-Чому ні? -Ще питаєш?
Ти ж знаєш, які зараз Даль Мі й До Сан щасливі.
А я ні!
Постійно думаю про неї,
хочу її, і це нечесно.
І що в біса я роблю?
Чому раніше мені не розповів?
Тепер їй не кажи.
-Не розповідай, заради них. -Чому ні?
Чому не я на його місці?
-Джи Пьоне. -Так, ваша правда.
Це все неправильно. Цього взагалі не мало бути.
Якби ж ніколи вас не зустрів.
Мені ж було так добре.
Усього вистачало.
А ви знову підлизалися, назвали хорошим хлопчиком, і я
поліз не у свою справу собі на зло.
Вчинив, як дурень, як і тоді.
Джи Пьоне!
-Усе добре? -Так.
-Вперед. -Ага.
Дощить? А в прогнозі дощу не було.
Це точно.
Хто ж знав, що так раптово задощить? Божечки.
Можна побігти туди разом.
Зі мною не промокнеш під дощем.
О, вперед. Побігли.
-Ні, іди геть. -Вперед!
-Іди геть! -Вперед. Біжи!
Чорт!
Там що, дощ?
Так, ціла злива.
Ллє як з відра.
У прогнозі нічого такого не було.
-Де До Сан? -Ну…
Думаю, він скоро буде. Теж змерзне й намокне, як ми.
Пані Юн, можна парасольку?
І треба їй це все робити?
Витріться. Бо застудитеся.
-Та невже… -Зелене світло?
Заберу його додому.
Алло?
Привіт, Йон Сане. Це я. Даль Мі біля тебе?
Уже вийшла з парасолькою.
-Куди? -До станції метро,
тож ти не намокнеш під дощем.
Добре, дякую. Бувай.
СТАНЦІЯ «САНД БОКС»
Джи Пьоне!
Пробач.
Мені…
Мені дуже шкода.
Пробачте, що накричав.
Я з'їжджу до Сонджю.
Знайду лист Даль Мі
й віддам його До Сану.
Зупинка — станція «Санд Бокс».
Вихід з правого боку.
КОРН-ДОГИ ЧОН МЬОН
Господи.
Мабуть, це карма.
Що ж мені робити?
До Сане.
Іноді думаю про одну річ.
Тієї весни від мене пішли всі й усе.
А без твоїх листів
весна для мене вже не мала значення.
Я волію сумувати
під опалим цвітом, не хочу бачити
буяння цвітіння.
Про той час пам'ятаю лише одне:
тієї весни я втратила людину, яку любила більше за всіх на світі…
ДО САН
Ой, чому він тут?
ДО САН
і навіть не змогла попрощатися.
Дякую, що був зі мною
тієї весни.
Дякую за твої листи.
Тоді я вірила, що ти існуєш.
І тепер хочу вірити, що ти існуєш.
Я сумую за тобою.
Нам До Сане,
час мені
тебе знайти.
Пані Со.
А ви чому тут?
Сьогодні я випадково взяла бабусин телефон, а не свій.
СТАНЦІЯ «САНД БОКС»
Це ж не мій телефон.
Потім на ньому з'явилося
дивне повідомлення.
Мені стало цікаво, і ось я тут.
Звідки ви знаєте це місце?
Невже ви знали бабусю
до нашої першої зустрічі?
І хто ви взагалі?
СТАНЦІЯ «САНД БОКС»
Будь ласка, залиште повідомлення.
І хто До Сан?
Пане Хан, прошу вас…
скажіть хоч щось!
Привіт, Даль Мі. Це я, До Сан.
Привіт.
Бабуся сказала, у тебе її телефон.
А я все дзвонив.
-До Сане. -Так?
Пам'ятаєш місце, де ми залишали наші листи 15 років тому?
Пам'ятаєш, де воно?
Що?
Де воно?
Даль Мі, це…
Дай відповідь. Прошу.
Даль Мі, де…
Де ти? Я приїду до тебе.
Чому не відповідаєш на питання?
І чому тут пан Хан, а не ти?
Даль Мі.
Це…
Ну… Алло? Даль Мі.
Прошу…
Телефон вимкнено. Можете залишити голосове повідомлення.
Може бути додаткова плата.
Вітерець
перетворився у шторм
і знову налетів на мене з усією силою.
Сподобалося?
Ви мали сказати, що це неправда. Що ви справжній До Сан.
Чому я маю мріяти про успіх? Чому не про іншу людину?
Не все я починав робити через прохання.
Від усієї цієї брехні я й сама почуваюся брехнею.
Це ти зробила «Самсан Тех» таким, який він сьогодні.
Приходь до мене, як раніше.
Ти
був моєю мрією.
Забудь усе, що знала про мене
дотепер.
Переклад субтитрів: Павло Лавринюк