Knægt! Tidevandet er på vej!
Jeg advarer dig ikke igen!
Skibe! Der!
Daner... Djævelens lorte.
Er de købmænd?
Nej. De kommer som vikinger. Vi må væk!
Kom så! Kom så!
Hvor er min søn?
Uhtred, tag et halvt dusin mænd og rid ned til floden.
Der er hedningene dernede. Hold øje med dem og tæl dem!
-Selvfølgelig, fader. -Gør intet mere. Forstår du?
-Ja, fader. -Oswart, hvad er der?
Skibe! Jeg så dem fra stranden.
-Hvilke skibe? -Daner.
De er på vej mod floden!
Åh, Gud og Hans helgener bevare os, de har ingen sjæl.
-Vi må bede. -Vi må handle.
Uhtred, kæmp ikke mod dem, ikke en eneste en.
-Vær tilbage ved solnedgang. -Ja, fader.
Gud har sendt dem for at straffe os for vores synder.
Glem vores synder, de er kommet for at støtte vikingehæren i Eoferwic.
Sig til præsten, at han skal bede for vores frelse.
-Alferic! -Min herre?
Få dem indenfor!
Vi tager så mange kvinder og ældre, som vi kan,
og sender resten op i bakkerne.
Giv besked og advar landet.
Jeg vil have alle mænd på plads i denne fæstning.
Og alle må være klar til at dø.
KONGERIGET NORTHUMBRIA
NORDENGLAND ÅR 866
-Bagbord klar til at ro! -Bagbord klar til at ro!
-Styrbord klar til at ro! -Styrbord klar til at ro!
Fader.
Smag.
-Det er fersk. -Vandet er sødt.
-Ja. -Hvad ser du ellers?
Jeg ser en klar flod, fisk så store som en mands ben.
Jeg ser en skov, fyldt med levende kød,
og mere end det ser jeg et sted at blive fed og gammel på.
Heste.
Ja, og jeg ser spioner, der skider i bukserne.
Ja!
Vi møder sværd med sværd! I er hedninge!
Vi har den bedste gud på vores side!
Kjartan, jeg synes, at vi skal lære den knægt en lektie.
-Sejl hende ind. Hurtigt. -Hurtigt!
Hvorfor lader jeg landsbyerne ubeskyttet og henter mændene ind?
Er det dit spørgsmål?
En landsby kan genopbygges, en kriger kan kun dø én gang.
Danerne er måske på vej sydpå mod Eoferwic.
Men på vejen vil de dræbe dem, de kan.
Find så præsten.
Ja, fader.
Kom, Osbert, lusk ikke rundt i skyggerne.
Han vil vide, om du er klar?
Næsten. Ved du, hvad jeg bebyrdes med?
Et brev?
Et svar på et brev, dette brev, fra kong Aella,
der beder din far om støtte, hans hær
til at hjælpe med at generobre byen Eoferwic.
Det er derfor, det er vigtigt at kunne læse og skrive.
Fader kan hverken læse eller skrive.
Ja, for din fader er det for sent.
Kong Aella kunne have sendt en rytter.
Ja, men hvem ved, om en rytter taler sandt?
Eller har husket beskeden korrekt?
Disse breve vil repræsentere historie, fakta...
Din fader informerer kong Aella og kong Osbert om,
at han vil slutte sig til deres hær ved Eoferwic.
Og Bebbanburgs segl vil garantere sandheden i det.
Hvorfor kæmper vi for Eoferwic?
Vi kæmper for Eoferwic, fordi vi ikke ønsker at se England,
bid for bid blive Danerland.
Jeg har hørt, at vi engang var hedninge,
at Wotan og Odin er den samme.
Vi indså vores fejl, da vi så mod Rom.
Jeg har hørt, at hedningene har vilde krigsguder.
Vi har ret, og de tager fejl.
Osbert, vi er velsignet.
Du burde sværge på St. Cuthberts kam
aldrig at nævne Wotan igen.
Hvad hvis jeg havde en hund, der hed Wotan?
Hvad hvis jeg ikke gjorde?
-Det har du ikke! -Hvad så?
Eller en gris ved navn Thor?
Kom, lad os tale med din far? Kom!
En gris ved navn Thor...
Er det virkelig St. Cuthberts kam?
Selvfølgelig er det St. Cuthberts kamp,
og hans hellige hår sidder i kammens tænder.
Hvor var din far sidst?
Han knaldede tjenestepigen.
-Det er løgn, Osbert. -Nej.
Bliver du aldrig træt af at drille?
Nej!
Der kommer ryttere!
Han rider på Uthreds hest.
Osbert?
Nej!
Begrav, hvad der er tilbage af ham.
Osbert. Kom nu...
Mind mig om de sidste ord, jeg sagde til ham.
Du bad ham holde øje, ikke kæmpe.
Vi ved ikke, hvilke omstændigheder...
-Kæmp ikke, betyder kæmp ikke. -Han var ung.
Der skulle ikke kæmpes før Eoferwic.
Du ville se Osbert, min herre.
Dig...
Du hedder nu Uhtred. Uhtred, søn af Uhtred.
-Har du din sten, ravet? -Ja, fader.
Præsten vil vise dig din historie, skrifterne.
Vis ham, hvem han er.
Herre, jeg vil gerne døbe ham igen.
Hvis han kommer til himlen som Uhtred,
spekulerer de nok på, hvad der er sket med Osbert.
Gør, hvad du vil, men gør, som jeg siger.
Herre.
Vi var engang konger her, knægt!
Konger over alle lande mellem floderne Tuede og Tine.
Og vi burde blive konger igen.
Det burde vi, men det er lige meget,
hvad de kalder os, så længe de adlyder.
Vores forfædre tog dette land,
og det er blevet styrket af vores blod og knogler.
Og nu er Bebbanburgs arving, hører du?
Og du vil dø for det om nødvendigt.
Ja, fader. Og jeg vil give dig hovedet
af den mand, der dræbte Uhtred.
Nej, du er Uhtred!
Du har ikke hørt efter!
Fortæl mig ikke, hvad du vil, du er blot en hvalp!
Du giver mig intet, du ser og tager ved lære!
Læg ham i vandet, før hans mors tunge generer mig.
Hun er ikke min mor.
Vil du tage ham med i kamp, så han kan lære?
Han er gammel nok.
Du skal vælge 30 mænd og blive her i Bebbanburg.
Beskyt drengen, han er deres arving.
Tredive mand er nok og få nok at bespise.
Vil du gøre det for mig?
Jeg vil hellere til Eoferwic,
-men jeg gør, som du beder om. -Tak.
Kom, hurtigt. Derop. Kom så.
Skynd dig.
Himmelske Fader, tag imod din tjener, Uhtred
i helgenes hellige rækker
og blandt de lyseste engle.
Lad dine hellige vande rense ham og gør ham din velsignelse værdig.
Gør ham til dit værktøj og din stav.
Lad ham indse vigtigheden af det skrevne ord,
så han kan lære om din ære
og derefter sprede dit ord.
-Beo... -Lad ham vokse i visdom
og i respekt, så han kan lede på guddommelig vis.
Beocca, han er renset.
Amen.
Uhtred, søn af Uhtred af Bebbanburg,
velkommen til den kristne verden.
Se dit folk og dit land.
Hvor er folket, soldaterne?
På vej til Eoferwic, anført af din far.
Han vil slutte sig til de to andre konger af Northumbria.
Uden mig?
Du skal blive i Bebbanburg med din onkel.
Jeg har svoret at beskytte dig.
Hvis du vil slås, kan vi altid lægge arm.
-Hvor er præsten? -Hos din far. Spis.
Du har arbejde at se til, Uhtred, i stalden.
Vi har heldigvis stadig nogle heste tilbage.
-Du burde spise. -Jeg er ikke sulten.
Vi har arbejde at gøre, hestelort at skovle ud.
Kom og find mig, når du er færdig.
Hvis min bror falder i kamp, må drengen falde.
KONGERIGET NORTHUMBRIA
Efter den lange rejse er der ingen velkomstfest.
Jarl Ragnar.
Guthrum!
-Hvordan har du det? -Godt, jeg er sulten!
-Og din dreng? -Han kommer.
-Ragnar. -Ubba, jeg har mænd og heste med.
Godt at se dig, har du det godt?
Gav du ham hans egen søns hoved? Hvordan regerede herren?
Han gjorde intet.
Han førte sine krigere ind i befæstningen og holdt dem derinde.
Det var ikke kujoneri.
Tilbageholdenhed. Han skåner sine mænd.
Den mand er Uhtred.
En af Northumbrias tre konger, en krigerkonge.
De to andre er fjolser, de kæmpede hellere mod hinanden her.
Er det sandt?
Kong Aella og kong Osbert gør begge krav på Eoferwic.
De har de særeste navne.
Hvornår kæmper vi?
Snart, håber jeg.
Jeg har ikke besluttet det endnu.
Fjolser eller ej, så har de tre hære.
-De er mange. -Men de er splittede.
Tre konger, men kun én kan lede dem, denne Uhtred...
Så dræber vi ham, og Northumbria er vores, det hele.
Lyt til ham, lyt til drengen, han minder mig om mig selv!
Ja, da du var yngre.
Selvfølgelig, da jeg var yngre. Han er kun en dreng.
-Jeg siger det bare. -Sagde du, at jeg er gammel. Ubba?
-Storri? Jeg er ikke gammel. -Nej.
Ubba, jeg har set landet udenfor byen.
Jeg har en plan i tankerne, en god plan.
Og min søn vil gerne have gjort sit sværd blodigt sammen med dig.
Så skal vi kæmpe?
Storri?
Tegnene er gode.
I morges så jeg en ravn
flyve mod saksernes lejr,
og han bad mig følge efter, det er jeg sikker på.
Så kæmper vi.
Hvilket helvede er dette?
Det er et hedningehelvede. Vi er i overtal!
Men der er flere, det må der være...
Intet ændrer sig. Angriber vi med den halve styrke,
må den anden halvdel følge efter,
når vi ved, hvad de duer til.
De har trukket sig tilbage til højere grund.
Kingaler, din og herre Uhtreds hær vil angribe i første bølge.
Gør jer klar! Gør jer klar!
Skjold!
Nej... Nej, ikke uden mig!
I aften vil vi skaffe os af med denne plage
og tælle vores andel af udbyttet!
Mit skjold!
Dræb dem alle!
Muren holder.
Af sted! Flyt jeres skjold og pres.
Pres!
Rolig.
Rolig!
Pres! Pres videre! Det virker!
Pres dem!
De er trætte, de kan ikke kæmpe imod.
-Vi vinder, se. -Vi vinder...
Ikke endnu! Ikke endnu!
Gode Gud, nej...
Skjold! Mur!
Gode Gud af uendelig nåde, ikke dette!
Dræb dem alle!
Benene! Benene! Beskyt jeres ben!
Løft dit sværd
og skån disse engelske mænd, der kæmper i dit navn.
Lad de hedenske hjerter falme og visne.
Fyld disse engelske mænd med din kraft,
så de kan hædre dit navn med djævlenes blod.
Vær nådig, Herre,
forlad os ikke, forlad ikke England.
Følg mig! Følg mig!
Tag ham!
Luk muren! Luk muren og tag ham!
Nej!
Han er som en hveps.
-Hvepsen har mistet sin brod. -Ja.
Er du sikker på, han er sakser? Han kæmper som en daner.
Ja.
Lad hende være!
Hun skal leve!
Nogle af de unge kan blive nyttige.
Fader, dette er drengen, jeg talte om.
Ham, der næsten slog dig ihjel? Og så efterlader du ham hos mig?
Jeg har aldrig set en mand slå dig endnu.
Skær mig noget kylling.
Forsigtig, kniven er skarp. Den kan slå en mand ihjel.
Kyllingen ligger på din tallerken.
Har du altid været blind?
Åh, jeg ser nok.
Hvem har de dræbt nedenunder?
Fanger.
Og nu en konge.
-Døde han godt? -Nej.
Så burde han ikke have været konge.
Sig mig, hvem sidder midt i hallen?
Er det en stor mand og en lille mand?
Ja, og mellem dem sidder der en grå mand.
Hvis du overlever, bør du tage dig i agt for den store mand, Ubba.
Mit råd er:
Rag aldrig uklar med Ubba, og kæmp aldrig, aldrig mod ham.
Hvis jeg overlever?
Han lytter kun til guderne.
Mænd, der adlyder ordrer direkte fra guderne er uforudsigelige.
Hvad mente du? Da du sagde, hvis jeg overlever?
Du er min fange.
Den grå mand er Egbert, en saksisk adelsmand.
Han har sværget troskab og kalder sig nu konge.
Han er konge af intet.
Snart vil alle konger i England være konger af intet.
Northumbria er vores, Mercia vil snart være vores.
Så East Anglia, Cornwallum
og så den største skat i riget, Wessex.
Jeg har hørt om Wessex.
Alt gror i Wessex.
Sig mig dit navn.
Uhtred... Jeg er adelsmand af Bebbanburg.
Er du?
Det er jeg... Jeg ejer landet mod nord.
Hvor længe har du været adelsmand af disse lande?
Din far valgte at kæmpe mod os.
Og nu er han... død.
Han... Han holdt ikke af mig.
Nu forstår jeg, hvorfor min søn skånede dig.
Uhtred af Bebbanburg, du er en kriger.
Drik noget mjød.
Drik det...
...meget af det.
Her.
Læg det derop.
Jeg overvejer at beholde dem begge,
både drengen og pigen, de kan hjælpe din mor.
Er du uenig?
Nej, men vi slog hans far ihjel.
Og hvis han er adelig, kan vi kræve en løsesum for ham.
Måske.
KONGERIGET NORTHUMBRIA
Brida, pas på ikke at spilde vandet,
du forvandler gulvet til mudder.
Uhtred, der skal hugges træ.
Brida, du tager dig af gederne.
Får Uhtred tid til at lege?
Kun når arbejdet er gjort.
Jeg bryder mig ikke om, at vores datter leger med slaverne.
-De er kun børn. -De har deres plads.
Gnavpotte...
Min hest.
Hej, Ragnar Ragnarson!
Hej, Uhtred af et eller andet sted.
Kan du lære mig at bruge et sværd?
Vi lærer ikke slaver at slås.
Din tunge bliver din død, knægt.
Vend så tilbage til arbejdet!
Hvad handler stykket om?
Vi har bygget en hal i kløften.
Jeg er en frue, Uhtred er en kriger.
-Ikke en tjener? -Det er en leg.
-En ulv? -Uhtred!
-Det var en ulv. -Pas på!
Jeg så den, dens skarpe tænder og gule øjne.
Lad ikke ulvene tage mig, Uhtred.
Brug ilden til at holde dem væk.
Jeg kan se dem. De er så store som Ubba og lugter værre.
Så du det?
Uhtred?
Bliv der.
Se!
Uhtred, hvad sker der?
Bliv deroppe, Thyra.
Det er Sven, han gør dig ikke noget.
Men han slår os ihjel.
Han slår os ihjel! Løb!
Det var et ægte sværd!
Jeg så det.
-Uhtred! Uhtred! -Thyra.
Hvad er det? Har du været oppe at slås igen?
Ja.
Med Sven?
Kjartans søn?
Ja.
Uhtred, han er meget større end dig.
-Han er en lort. -Hvorfor siger du det?
Hvem begyndte?
-Hvem begyndte slåskampen? -Jeg begyndte.
Af ingen anden årsag end at han er en lort?
Daner har myrdet for mindre.
Uhtred, så er det nok!
-Vil du sælges, knægt? -Jeg vil have noget at spise.
-Tal højere. -Jeg vil have noget at spise!
Vil du have noget at spise?
Ved du hvad? Jeg siger, at du kan sulte.
Slåskampe er forventeligt, det er ulydighed ikke.
Sven begyndte!
Kjartan! Kjartan!
Jarl Ragnar, lad mig sige, at han er en god dreng.
Han tog sit sværd med ind på mit land. Jeg vil tale med ham.
Med tiden vil han tjene på dit skib. Han... han...
Han har fornærmet mig.
Han vil ære dig og mente intet ondt.
Han mente intet ondt?
Han så min datter nøgen.
Og han blev straffet. Din saksiske slave skar ham.
Skal jeg lave en firkant af grene?
Vil du kæmpe mod mig om din søn eller hente ham?
Sven! Kom herud.
Sig, hvad du har at sige.
-Undskyld. -Han kan ikke høre dig.
Undskyld, herre, for hvad jeg gjorde.
Du lagde hånd på min datter. Du rev tøjet af hende, til hun var nøgen.
-Halvnøgen, herre. -Han er i den alder, herre.
-Er det sandt, halvnøgen? -Ja, herre.
Så tager jeg kun ét af hans øjne.
Nej, herre, lad være!
Kjartan, du er forvist fra mit land.
Jeg har noget til dig.
Hvad er det?
En amulet, Thors hammer.
Men...
Men hvad?
Du er kristen.
Tag den.
-Det kan jeg ikke. -Vil du ikke have den?
-Jeg vil gerne have den! -Så tag den!
-Jeg prøver. -Tag den!
Jeg tror ikke, han vil have den.
-Jeg vil gerne have den. -Det tror jeg ikke.
Tak.
Fortæl mig om Danmark...
...dit hjem.
Hvad kan jeg sige om Danmark?
Der er vådt.
Og barskt... Og jorden er så flad og sandet,
at man intet kan dyrke.
Hvilket er grunden til, at vi er her i England.
For at dyrke.
Og grunden til at unge Ragnar snart tager til Irland.
Rejser I for at kæmpe?
For at tjene min formue.
Hvis man vil have land eller sølv, må man tage det.
Du gjorde mig stolt i dag, Uhtred.
Du gjorde mig stolt.
Jeg kender dig ikke, du ligner ikke en budbringer,
og Ubbas betaling er ikke forfalden.
Nej, herre, jeg var skibsmester.
Jeg har ingen skibe, så jeg har ikke brug for en skibsmester.
Jeg har nyt, som du gerne vil høre.
Nå...
Jeg vil have noget for det, herre.
Ikke nu, ikke helt.
Men måske kan vi fortsætte med at hjælpe hinanden.
Måske.
To dage syd herfra.
Den lille rotte med manden, jeg tjente, før han forviste mig.
Han har en slave, han behandler ham godt.
Det er en slave, du har ret til at købe tilbage, hvis du ønsker.
Købe tilbage?
Det er din nevø, Uhtred, herre. Han er i live.
Hvad hvis jeg ikke vil holdes for løsepenge?
Din familie har opdaget, at du stadig er i live,
og de vil have dig tilbage, men de må betale.
Betale Ragnar?
Ubba tager over halvdelen. Det er normalt.
Men jeg har ingen familie.
Hold dem derovre, bind hestene.
Scallion, her.
Uhtred. Behandler de dig godt?
Jeg får mad, ja.
Godt, godt. Mere beder vi ikke om.
Og hvad er det om din hals, et slags symbol?
Den her... De tvinger mig til at bære den.
Må jeg se den?
Herre, jeg siger det ligeud, din onkel vil slå dig ihjel.
Du kan ikke tage tilbage til Bebbanburg, du må flygte.
Han vil være adelsmand, han vil være faktisk være konge
ligesom den ynkelige Egbert der.
En marionetkonge for sine danske herrer.
Du bør tage til Wessex.
Den ægte kong Aethelred
og hans bror, prins Alfred,
de er gode mænd, kristne mænd.
Det er nok hvisken i hans øre, præst.
Uhtred.
Et ord mere, og jeg bruger dine nosser som taske.
Vi mødes der.
Det bliver ikke nødvendigt.
Hvad sagde han?
Han spurgte, om du behandlede mig godt.
-Hvor meget? -Trehundrede.
Det er en latterlig sum.
Hvordan kan en dreng være 300 sølvstykker værd?
Fordi jeg siger det, fordi han er en herremand, adelig.
Han er en dreng.
Jeg er herremanden af Bebbanburg.
Jeg bærer seglet og vimplen.
Det segl er min fars, og nu er det mit!
Du tier. Du er til salg og ikke andet.
-Løsepenge, herre. -Det var det, jeg sagde.
Mine herrer, jeg har opgivet land, heste,
jeg har tilbudt en gavmild forsyning af mad, samt mit sværd.
Til gengæld beder jeg kun om en retfærdig pris for min nevø.
Hvad ville du sige, at en retfærdig pris er?
Jeg tilbyder 100 sølvstykker.
Tohundrede.
Min troskab og 100 stykker må være en retfærdig pris.
Det er det ikke.
Jeg giver 120 sølvstykker for drengen.
Det er ikke nok!
Godt, 200 stykker.
Jeg accepterer jeres betingelser.
Drengen er solgt til jarl Ragnar.
-Hvad? -Løsepenge, herre!
Det var det, jeg sagde! Ikke et ord mere om det!
Mine herrer, jeg er kommet langt.
Jeg har tilbudt min troskab.
Hvilket er grunden til, at du får lov til at leve.
Hvis du har en fejde, så er den med mig nu.
Hvis handlen er gjort, har vi mjød at drikke.
Og kong Egbert trænger til at sidde ned.
Kræver du ikke løsepenge for mig længere?
Du hørte Ubba, jeg har købt dig.
Jeg tænkte, jeg kunne ofre dig til Odin.
Hvor meget købte du mig for?
-For meget. -Hvor meget er for meget?
Mit sværds vægt i sølv.
Jeg er enig, nok blev jeg bestjålet,
men vi synes om dig, knægt, så vi beholder dig.
Betyder det, at jeg er daner?
Det betyder, at du er Uhtred Ragnarson.
Du er som en søn for mig nu.
Brida, ikke den vej! Før geden ud på den side.
Næste gang, det lover jeg.
Mor, se!
Det er smukt, det er det virkelig.
Jeg kan ikke tro, jeg allerede mister dig.
Jeg skal bo lige ovre på den anden side af marken.
Og behandler han dig ikke godt,
marcherer du bare tilbage over marken.
Se det sted...
Uhtred, kan du lide min bryllupshalskæde?
Det kan jeg, den er flot.
Han ved intet om halskæder.
Du kan lige så godt spørge mig.
Uhtred, kom. Du kan hjælpe mig med at slagte geder.
Jeg har lige vasket mig.
Så bliver gederne glade.
Bagefter kan du feje.
Flyt dig!
Det er blot en undskyldning for at snakke.
Nu Thyra skal giftes, bør du danne par med Brida.
Der er mænd, gode mænd, der spørger om hende.
Så du må beslutte, hvad du er for hende, hvad I er for hinanden.
Brida er viljestærk.
Det er hun, men jeg har set, hvordan hun kigger på dig.
Hun holder øje med kullet i skoven i aften.
Tag min hest og rid ud til hende.
Jorden vil være varm.
Hvorfor ikke?
Jeg troede, at jeg kun blev en rigtig daner, hvis jeg giftede mig med en.
Hold nu op.
Jeg elsker dig, som jeg elsker unge Ragnar.
Hvad laver du her?
Tænker du nogensinde på livet i England?
Hvem du var, før vi kom til Ragnar?
Nej.
Gør du?
Jeg tænker på, hvem...
Stemmer...
Der er mænd nedenunder.
Daner. Hvem er de?
Denne vej...
Det er Kjartan! Kan du huske ham?
Det må være Sven.
Der er noget galt. Vi må sige det til Ragnar.
De er mellem os og væggen.
Så må vi gå op og udenom. Vi lader hestene stå og løber.
Foran døren. Sådan!
Ragnar, røg!
Ild!
Vågn op!
Vågn op! Ild!
Kom så! Kom så!
Denne vej. Ravn!
Kom. Kom hurtigt.
Kom!
-Døren er blokeret. -Det er den her også!
Vær klar.
Den her er åben, den her er åben!
Følg mig. Denne vej.
Bueskytter!
Gå ikke derop, vent på mig!
Kom. Kom!
Ragnar!
Luk dørene, vi har Thyra.
Lad resten brænde.
Tag hende med dig til Valhalla.
-Ja. -Jeg møder dig der.
Åh, nej...
Find sølvet!
Nu!
De leder efter Ragnars rigdomme.
Dem vil de aldrig finde.
Søg bag ved! Kom nu, vi tager snart af sted.
Du troede, at jeg ville lade dig blive gift med en anden.
Men ved du, hvad jeg vil gøre med den her krop...
...den her mund?
Jeg vil gøre alt det, jeg har drømt om... Og mere.
Og hvem vil stoppe det?
Jarl Ragnar, den frygtløse, er væk.
Og med ham, Uhtred,
hans saksiske kæledyr, en bunke aske.
Hvad som helst.
Ned!
Se den mand, sakseren. Hans navn er Scallion.
Han arbejder for min onkel. Han vil fortælle, at jeg er død.
-Lad ham gøre det. -Jeg ser ham med Kjartan.
Brænd det ned.
Måske står han og din onkel sammen om dette?
Og hvad får dem til at tro, at de kan gøre det ustraffet?
De vil blive straffet, men ikke af dig.
Uhtred, lyt til mig, vi tjener Ragnar bedst i live, vi fortæller historien.
-Jeg må slå nogen ihjel. -Nej.
Og jeg vælger ham.
Uhtred, nej!
Kom nu!
Det vigtigste er at holde hestene samlet.
Efterlad ingen våben.
Flyt dem, så leder vi bag ved.
Efterlad intet derinde, bær det hele ud.
-Ja, kom. -Herovre!
Kom så.
Du ved, hvem jeg er, det er mig, du leder efter.
Det er mig, du leder efter.
Kan du huske mig? Kan du huske mig?
-Der er ikke mere! Vi tager af sted. -Kom.
Kom med hestene.
Det tilhører ved ret unge Ragnar.
Ja...
Men vi bruger, hvad vi er nødt til for at holde os i live.
Vi fortæller historien, og hvad så?
Vi finder en ny herre at tjene.
Jeg vil ikke se til, mens alt, hvad der er mit, tages fra mig.
Jeg tager tilbage...
Hvortil?
Til begyndelsen.
-Er det Scallion? -Nej, min herre.
-Han ligner en daner. -Det kan være en af Kjartans mænd.
Jeg er Uhtred af Bebbanburg, og jeg vil tage, hvad der er mit.
Bebbanburg er mit!
Heste!