Gutt! Tidevannet snur!
Jeg advarer deg ikke igjen!
Skip! Der!
Daner... Djevelpakk.
Er de handelsfolk?
Nei. De kommer som vikinger.
Vi drar!
Løp! Løp!
Hvor er sønnen min?
Uhtred, ta et halvt dusin menn og ri til elven.
Det er hedninger der, se dem, tell hvor mange de er!
-Selvsagt, far. -Ikke gjør noe annet. Forstår du?
-Ja, far. -Oswart, hva er det?
Skip! Jeg så dem først fra stranden.
-Hva slags skip? -Daner.
De tar sikte på elven!
Gud og hans engler beskytte oss, de har ingen sjel.
-Vi må be. -Vi må handle.
Uhtred, ikke slåss med dem, ikke én eneste én.
-Vær tilbake til kvelden. -Ja, far.
De er sendt fra Gud for å straffe oss for våre synder.
Glem våre synder, de er her for å støtte viking-armeen i Eoferwic.
Presten må be for vår frelse.
-Alferic! -Herre?
Få dem inn!
Vi tar så mange kvinner og eldre som vi kan,
og resten må ut av syne.
Send bud for å vekke landet til dåd. Hver mann skal inn i fortet.
All mann må være forberedt på å dø.
DET SISTE KONGEDØMMET
KONGERIKET NORTHUMBRIA
NORDLIGE ENGLAND 866 e.Kr.
-Babord side klar til å ro! -Babord side klar til å ro!
-Styrbord side klar til å ro! -Styrbord side klar til å ro!
Far.
Smak.
Friskt.
-Søtt vann. -Ja.
Hva ellers ser du?
Jeg ser en klar elv, fisk store som beinet til en mann.
Jeg ser en levende skog med kjøtt,
og mer enn det, ser jeg et sted å bli fet og gammel.
Hester.
Ja, og jeg ser spioner som driter på seg.
Vi møter sverd med sverd! Dere er hedninger!
Vi har den større gud på vår side!
Kjartan, jeg syns vi skal gi gutten en lærepenge.
-Vi tar henne inn. Full fart. -Gi henne full fart!
Hvorfor lar jeg landsbyen være ubevoktet og bringer mennene innenfor?
Er det ditt spørsmål?
En landsby kan bygges på nytt, en kriger dør bare én gang.
Danene drar kanskje sørover til Eoferwic.
Men de vil drepe alle de ser på veien dit.
Gå nå og finn presten.
Ja, far.
Kom igjen, Osbert, ikke gjem deg i skyggene.
-Han vil vite om du er klar? -Nesten.
-Vet du hva jeg holder på med? -Et brev?
Svar på et brev, dette brevet, fra kong Aella...
der han ber din far om hans støtte; hans armé,
for å hjelpe til med å ta tilbake byen Eoferwic.
Dette er grunnen til at det det er viktig å kunne lese og skrive.
Far kan ikke lese eller skrive.
For faren din er det for sent.
Kong Aella kunne ha sendt en kar på hest.
Ja, men hvem vet om mannen på hest snakker sant?
Eller har husket det sanne budskapet?
Det disse brevene er, er historie; fakta...
Faren din informerer kong Aella og kong Osbert
om at han vil stå sammen med deres armeer ved Eoferwic.
Og Bebbanburg-merket vil garantere for det.
Hvorfor slåss vi for Eoferwic?
Vi slåss for Eoferwic fordi vi vil ikke se England,
del for del, bli til Daneland.
Jeg har hørt at en gang var vi også hedninger,
at Woden og Odin er den samme.
Vi så feilene i våre liv, og så til Roma.
Jeg hører hedningene har kraftfulle krigsguder.
Vi har rett og de tar feil.
Osbert, vi er velsignet.
Jeg burde be deg sverge ved St. Cuthberts kam
om aldri å nevne navn som Woden igjen.
Men hva om jeg hadde en hund som het Woden?
-Hva ville du gjort da? -Det har du ikke.
Hva om du hadde en gris kalt Tor? La oss gå se din far.
En gris kalt Tor...
Er det virkelig St. Cuthberts kam?
Klart det,
og hans hellige hår er i kammens tenner.
Hvor var faren din sist?
Han knullet tjenestepiken.
-Det er en løgn, Osbert. -Nei.
Blir du aldri lei av å erte?
Menn på hest kommer!
Han rir Uhtreds hest.
Osbert?
Gravlegg restene av ham.
Osbert. Bli med...
Minn meg på de siste ordene jeg sa til han.
Du ba han rekognosere, ikke slåss.
Vi har ingen anelse om sammenhengen...
-Ikke slåss betyr ikke slåss. -Han var ung.
Det var ingen kamp før Eoferwic.
Du ville se Osbert, min herre.
Du...
Du har nå navnet Uhtred. Uhtred, sønn av Uhtred.
-Du har steinen, den av rav? -Ja, far.
Presten vil vise deg din historie, pergamentene.
Han må forstå hvem han er.
Herre, jeg... jeg vil døpe ham igjen.
Om han kommer til Perleporten som Uhtred, vil de lure på Osbert.
Gjør hva du må, men gjør som jeg sa.
Herre.
Vi var konger her en gang, gutt!
Konger over alle landene mellom elvene Tuede og Tine.
Og vi skal bli konger igjen.
Ja, men det spiller ingen rolle hva de kaller oss,
så lenge de adlyder.
Våre forfedre tok dette landet, og det har blitt styrket med blod og bein.
Og nå er du den nye arvingen til Bebbanburg, hører du meg?
Og du vil dø for det om nødvendig.
Ja, far. Og jeg vil gi deg hodet til han som drepte Uhtred.
Nei, du er Uhtred!
Har du ikke hørt etter!
Ikke fortell meg hva du skal gjøre, du er bare en unge!
Du skal ikke gi meg noe, du skal se og du skal lære!
Sett ham i vannet, hans mors tunge gir meg sorg.
Hun er ikke min mor.
Skal han med på kampene for å se og lære?
Han er gammel nok.
Jeg trenger deg til å velge 30 menn og være her på Bebbanburg.
Beskytt gutten, han er arvingen.
Tredve er nok og er få nok til å fø. Vil du gjøre dette for meg?
Jeg vil til Eoferwic, men jeg gjør som du ber om.
Takk.
Kom an, fort. Opp dit, kom igjen.
Fort, vær så snill.
Hellige Fader, ta imot din tjener Uhtred,
i det hellige navnet til helgenene,
og i rekkene av de mest lysende engler.
La det hellige vannet rense ham og gjøre ham verdig din velsignelse.
Gjør ham til ditt redskap.
La ham forstå betydningen av det skrevne ord,
så han kan lære om din herlighet,
og så kunne spre ditt ord.
-Beo... -La ham vokse i visdom
og i respekt, slik at han kan lede på et gudfryktig vis.
Beocca, han er renset.
Amen.
Uhtred, sønn av Uhtred av Bebbanburg,
velkommen til den kristne verden.
Se ditt folk og ditt land.
Hvor er folket, soldatene?
På veien til Eoferwic, ledet av din far.
Han vil forenes med de andre to kongene av Northumbria.
Ut... uten meg?
Du skal holde deg ved Bebbanburg med din vennlige onkel.
Jeg skal holde deg trygg. Om du vil slåss, kan vi bryte håndbak.
-Hvor er presten? -Med din far. Spis.
Du har arbeid å gjøre, Uhtred, i stallen;
heldigvis fikk vi beholde hester.
-Du burde spise. -Jeg er ikke sulten.
Vi har arbeid å gjøre, hestedritt å sjyfle.
Oppsøk meg når du er ferdig.
Scallion, om min bror faller i strid, må gutten dø.
KONGERIKET NORTHUMBRIA
Denne lange reisen og intet velkomstselskap.
Jarl Ragnar.
Guthum!
-Hvordan har du det? -Bra, og jeg er sulten!
-Og gutten din? -Han kommer.
-Ragnar. -Ubba, jeg tok med menn og hester.
Godt å se deg, er du vel?
Du lagde en gave av hans sønns hode? Hvordan reagerte denne Lorden?
Han gjorde ingenting.
Han hentet sine krigere inn til fortet og holdt dem der.
Det var ikke feighet.
Tilbakeholdenhet. Han sparer sine menn.
Mannen er Uhtred.
En av tre konger av Northumbria, en krigskonge.
De andre to er tosker, de kunne like gjerne slåss mot hverandre.
Er dette sant?
Både kong Aella og kong Osbert gjorde krav på Eoferwic.
De har de merkeligste navn.
Så, når skal vi kjempe?
Snart, håper jeg.
Jeg har ikke bestemt meg.
Tosker eller ikke, de har tre armeer.
-De har antallet. -Men er splittet.
Tre konger, men bare én som kan lede dem, denne Uhtred...
Da dreper vi ham, og hele Northumbria er vårt.
Hør på ham, hør på gutten, han minner meg om meg selv!
Ja, da du var yngre.
Selvsagt, da jeg var yngre. Han er jo bare en gutt.
-Bare sier det. -Ubba, sier du jeg er gammel?
-Storri? Jeg er ikke blitt gammel. -Nei.
Ubba, jeg har sett landet utenfor byen.
Jeg tenker på en plan, en god plan.
Min sønn vil gjerne fukte sverdet sammen med deg.
Så, vi kjemper?
Storri?
Det er gode tegn.
I morges så jeg en ravn fly mot sakser-leiren,
og han ba meg følge etter, det er jeg helt sikker på.
Da skal vi kjempe.
Hva slags helvete er dette?
Det er hedningenes helvete. Vi er flere enn dem!
Men det er flere, det må det være...
Ingen endring, vi angriper med halve styrken,
den andre halve følger opp når vi har fått oversikten.
De er på høyere grunn.
Kingaler, dine og lord Uhtreds armeer vil angripe i den første bølgen.
Vær klare! Vær klare!
Skjold!
Nei... Nei, ikke uten meg!
Når natten kommer, er vi ferdige med dette pakket
og kan fordele vår del av plyndringen!
Mitt skjold!
Drep alle!
Muren holder.
Dra! Bruk kreftene og dytt!
Kjør!
Rolig.
Rolig!
Dytt! Fortsett å dytte! Det virker!
Kjør på!
De er slitne, de klarer ikke slå tilbake.
-Vi vinner, se. -Vi vinner...
Ikke ennå! Ikke ennå!
Herregud, nei...
Skjold! Muren!
Kjære Gud, du allmektige, ikke dette!
Drep dem alle!
Beina! Beina! Beskytt beina deres!
Løft opp ditt sverd
og spar disse engelske menn som kjemper i ditt navn.
La de vantros hjerter smuldre og visne hen.
Gjenreis din kraft for disse engelske menn,
så de kan bringe ære til ditt navn med blodet fra djevlene.
Ha nåde nå, Herre,
ikke forlat oss, ikke forlat England.
Følg meg! Følg meg!
Ta ham!
Steng den forseglede muren! Steng muren og ta ham!
Han er som en veps.
-Vepsen har mistet brodden. -Jepp.
Er du sikker på at han er sakser? Han slåss som en dane.
La henne være!
Hun skal få leve!
Noen av disse unge kan komme til nytte.
Far, der er gutten jeg snakket om.
Han som nesten drepte deg? Og du overlater ham til meg?
Jeg har ikke sett noen overliste deg.
Skjær noe kylling til meg.
Forsiktig, bladet er skarpt. Det kan drepe en mann.
Kyllingen er på tallerkenen din.
Har du alltid vært blind?
Å, jeg ser nok.
Så... hvem har de drept der nede?
Fanger...
Akkurat nå en konge.
-Døde han bra? -Nei.
Da burde han ikke vært konge.
Fortell meg, hvem sitter i midten av hallen?
Er det en stor mann og en liten mann?
Ja, og en gråhåret mann sitter mellom dem.
Om du får leve, skal du være forsiktig med den store mannen: Ubba.
Mitt råd til deg er
å aldri gjøre Ubba sint, og aldri, aldri slåss med ham.
Om jeg får leve?
Han lytter ikke til noen unntatt gudene.
Menn som tar sine ordrer fra gudene er uforutsigbare.
Hva mener du? Da du sa om jeg får leve?
Du er min fange.
Den gråhårete er Egbert, han er en sakser-oldermann.
Han har lovet troskap, og nå kaller han seg en konge.
Han er ikke konge over noe.
Snart vil alle konger av England være konger av ingenting.
Northumbria er vårt, snart også Mercia.
Så East Anglia, Cornwallum,
og så den største prisen, det siste kongeriket: Wessex.
Jeg har hørt om Wessex.
Alt vil gro i Wessex.
Fortell meg hva du heter.
Uhtred... jeg er ealdormann for Bebbanburg.
Er du?
Jeg er... Jeg eier land i nord.
Hvor lenge har du vært ealdormann for disse områdene?
Din far valgte å kjempe mot oss.
Og er nå... død.
Han var ikke glad i meg.
Jeg forstår nå hvorfor min sønn sparte deg...
...Uhtred av Babbenburg, du er en kriger.
Drikk øl.
Drikk det...
...masse av det.
Her.
Ta det opp dit.
Jeg har tenkt å beholde dem begge,
gutten og jenta; de kan hjelpe din mor.
Uenig?
Nei, men vi drepte hans far.
Og om han er en ealdormann, kan vi selge ham for en dusør.
Kanskje.
KONGERIKET NORTHUMBRIA
Brida, vær forsiktig så du ikke søler vannet,
gulvet blir til søle.
Uhtred, det er ved som skal hugges.
Brida, du kan passe geitene.
Har Uhtred tid til å leke?
Etter at arbeidet er utført.
Jeg liker ikke at vår datter skal måtte leke med slavene.
-De er bare barn. -De har sin plass.
Grinete...
Min hest.
Hei, Ragnar Ragnarson!
Hei, Uhtred av ett eller annet.
Hva om du lærte meg å bruke sverdet.
Vi lærer ikke slaver å kjempe.
Tungen din vil bli din død, gutt.
Gå tilbake til arbeidet!
Hva er det leken går ut på?
Vi bygget en hall i Gorge.
Jeg er en elskerinne, Uhtred er en kriger.
-Ikke en tjener? -Det er en lek.
-En ulv? -Uhtred!
-Det var det, en ulv. -Villsvin, se opp!
Jeg så det, de skarpe tennene og gule øynene.
-Ikke la ulvene komme til meg, Uhtred. -Bruk ilden for å holde dem vekk.
Jeg ser dem. De er så store som Ubba og lukter verre.
Så du det?
Uhtred?
Hold deg der oppe.
Se!
Uhtred, hva skjer?
Hold deg der oppe, Thyra.
-Det er Sven, han vil ikke skade deg. -Men han vil drepe oss.
Han vil drepe oss! Løp!
Det var et ekte sverd!
Jeg så det.
-Uhtred! Uhtred! -Thyra.
Hva er dette? Har du slåss igjen?
Med Sven?
Kjartans sønn?
-Uhtred, han er mye større enn deg. -Han er en dritt.
-Hvorfor sier du det? -Hvem startet dette?
-Hvem begynte å slåss? -Jeg begynte kampen.
For ingen annen grunn enn at han er en dritt?
Daner har drept for mindre.
Uhtred, det er nok!
-Vil du bli solgt, gutt? -Jeg vil spise.
-Snakk høyere. -Jeg vil spise!
Du vil spise?
Vet du hva? Jeg syns du skal sulte.
Slåssing er forventet, men ikke ulydighet.
Sven var den som startet!
Kjartan! Kjartan!
Jarl Ragnar, la meg først si... Han er en god gutt.
Han brakte sverdet til mine land. Jeg skal snakke med han.
Han vil tjene på ditt skip. Han...
Han har fornærmet meg.
Han mente ikke noe vondt.
Han mente ikke noe vondt?
Han så min datter naken.
Og han ble straffet. Din sakser-slave skar ham.
Skal jeg lage et kvadrat av greiner?
Skal du slåss med meg for din sønn, eller hente ham?
Sven! Kom ut hit.
Si det til ham.
-Jeg ber om unnskyldning. -Han hører deg ikke.
Jeg ber om unnskyldning, herre, for det jeg gjorde.
Du la hånd på min datter. Du kledde henne naken.
-Halvnaken, herre. -Han er i den alderen, herre.
-Er det sant, halvnaken? -Ja, herre.
Da skal jeg bare ta det ene øyet hans.
Nei, herre, være så snill!
Kjartan, du er forvist fra mine land.
Jeg har noe til deg.
Hva er det?
En amulett, Tors hammer.
Men...
Men hva?
Du er kristen.
Ta den.
-Jeg kan ikke. -Vil du ikke ha den?
-Jeg... jeg vil ha den! -Ta den!
-Jeg prøver. -Ta den!
-Han vil ikke ha den. -Jeg vil ha den!
Nei, jeg tror ikke det.
Takk.
Fortell meg om Danmark...
...ditt hjem.
Hva kan jeg si om Danmark?
Det er vått.
Og ugjestmildt... og grunnen er så flat og full av sand,
at du ikke kan gro en fjert.
Derfor er vi her i England.
For å gro.
Og derfor skal unge Ragnar snart dra til Irland.
Du drar for å kjempe?
For å skape min rikdom.
Om du vil ha land eller sølv, må du ta det.
Du gjorde meg stolt i dag... Uhtred...
Du gjorde meg stolt.
Jeg kjenner ikke deg, du ser ikke ut som en budbringer,
og Ubba trenger ikke betale ennå.
Nei, min herre, jeg var en skipskaptein.
Vel, jeg har ingen skip, jeg trenger ingen skipskaptein.
Jeg har nyheter som du vil like å høre.
Jeg vil ha noen tilbake, herre.
Ikke nå, ikke med en gang.
Men kanskje vi kunne fortsette å hjelpe hverandre.
Kanskje.
To dager mot syd.
Denne rotta med den mannen jeg tjente før han forviste meg.
Han har en slave, behandler ham pent.
Dette er en slave du har rett til å kjøpe tilbake, om du vil.
Kjøpe tilbake?
Det er din nevø, Uhtred, herre. Han lever.
Hva om jeg er imot å betale løsepenger?
Familien din har oppdaget at du fortsatt er i live,
og de vil ha deg tilbake, men de må betale.
Betale Ragnar?
Ubba tar mer enn halvparten. Det er som vanlig.
Men jeg har ingen familie.
Hold dem der borte, tjor fast hestene.
Scallion, her.
Uhtred. Behandler de deg godt?
Jeg får mat, ja.
Bra, bra. Det er alt vi ber om.
Hva har du rundt halsen, et slags symbol?
Å, dette... De tvinger meg til å bruke det.
Får jeg se?
Hør, la meg snakke rett ut; din onkel ønsker å drepe deg.
Du kan ikke dra tilbake til Bebbanburg, du må flykte.
Han vil være oldermann; faktisk vil han være konge,
som den patetiske Egbert der borte.
En marionett for sine dane-herrer.
Du burde dra til Wessex.
Kong Aethelred, den ekte kong Aethelred og hans bror, prins Alfred;
De er gode menn, gode kristne menn.
Det er nok hvisking i øret hans, prest.
Uhtred.
Ett ord til og jeg tar ballene dine som lommebok.
Jeg møter deg der.
Det er ikke nødvendig.
Hva sa han?
Han spurte om du behandlet meg bra.
-Hvor mye? -Tre hundre.
Det er en latterlig sum.
Hvordan kan en gutt være verdt tre hundre sølvmynter?
Fordi jeg sier det, fordi han er en herre, en ealdormann.
Han er en gutt.
Jeg er ealdormann av Bebbanburg.
Jeg har seglet og banneret.
Seglet er min fars, som nå er mitt!
Du skal være stille. Du er til salgs, intet mere.
-For løsepenger, herre. -Det var det jeg sa.
Mine herrer, jeg har gitt opp land, hester;
jeg har tilbudt en generøs tilførsel av mat så vel som mitt sverd.
Alt jeg ber om til gjengjeld er en rettferdig pris for min eneste nevø.
Hva vil du si er en rettferdig pris?
Jeg tilbyr 100 sølvmynter.
To hundre.
Min troskap og 100 mynter er sikkert en rettferdig pris.
Det er det ikke.
Jeg gir 120 sølvmynter for gutten.
Ikke nok!
Vel da, 200 mynter.
Jeg aksepterer.
Gutten er solgt til jarl Ragnar.
-Hva? -Frikjøpt, herre!
Det var det jeg sa! Så saken er avgjort.
Mine herrer, jeg har kommet langveis fra.
-Jeg har tilbudt min troskap. -Som er grunnen til at du får lov å leve.
Om du vil krangle, må du gjøre det med meg nå.
Om forretningen er over, har vi øl å drikke.
Og kong Egbert trenger å sitte.
Kan jeg ikke kjøpes lenger?
Du hørte Ubba, jeg kjøpte deg.
Jeg tenkte jeg kunne ofre deg til Odin.
-Du kjøpte meg for hvor mye? -For mye.
Hvor mye er for mye?
Vekten av mine sverd i sølv.
Jeg er enig, jeg ble kanskje ranet, men vi liker deg, gutt, vi vil beholde deg.
Betyr dette at jeg er dane?
Det det betyr er at du er Uhtred Ragnarson.
Du er min sønn nå.
Brida, ikke den veien! Ta geita ut på siden.
Neste gang, jeg lover!
Mor, se!
Det er vakkert, det skal være sikkert.
Jeg klarer ikke tanken på at jeg mister deg allerede!
Jeg skal bo på andre siden av sletten.
Om han behandler deg dårlig,
skal du bare komme marsjerende rett over den sletta.
Å, se på denne plassen...
Uhtred, liker du bryllupskjedet mitt?
Ja, det er veldig pent.
Han vet ingenting om halskjeder.
Du kunne da bare spurt meg.
Uhtred, med meg. Du kan hjelpe meg slakte geitene.
Jeg har nettopp vasket meg.
Det blir geitene glade for.
Senere kan du vaske gulvet.
Flytt på deg!
Det er en unnskyldning for å snakke, det er det hele.
Thyra skal giftes, kanskje det er på tide du blir sammen med Brida.
Der er menn, gode menn, som spør etter henne.
Så du må bestemme hva du er for henne, hva dere vil med hverandre.
Brida bestemmer selv.
Det gjør hun... men jeg ser hvordan hun ser på deg.
Hun passer kullene i natt i skogen.
Ta hesten min og følg henne.
Det vil være varmt på bakken.
Hvorfor ikke?
Jeg tenkte at for å være en ekte dane, må jeg gifte meg med en dane.
Kom igjen.
Jeg elsker deg slik jeg elsket unge Ragnar.
Hva gjør du her?
Tenker du noen gang på ditt engelske liv?
Hvem du var før vi kom til Ragnar?
Gjør du?
Jeg tenker på hvem jeg...
Stemmer...
Menn der nede.
Daner. Hvem er de?
Denne veien...
Det er Kjartan! Husker du han?
Det må være Sven.
Dette er galt. Vi må si fra til Ragnar.
De er mellom oss og veggen.
Da må vi gå opp og rundt, forlate hestene og løpe.
Foran døren. Der!
Ragnar, røyk!
Brann! Våkne!
Våkne! Brann!
Kom igjen! Kom igjen!
Denne veien. Ravn!
Kom. Kom fort.
Kom!
-Døra er blokkert! -Det er denne også!
Vær klare.
Denne er åpen, denne er åpen!
Kom igjen, følg meg. Denne veien.
Bueskyttere!
Ikke gå opp dit, vent på meg!
Kom. Kom!
Ragnar!
Lukk dørene, vi har Thyra, la resten brenne.
Ta henne med deg til Valhall.
-Ja. -Jeg møter deg der.
Finn sølvet!
Nå!
De leter etter Ragnars rikdom. De vil aldri finne det.
Søk på baksiden! Kom igjen, vi drar snart.
Du trodde jeg ville la deg gifte deg med en annen.
Men... vet du hva jeg vil gjøre med denne kroppen...
...denne munnen?
Jeg vil gjøre alt jeg har drømt om... og mer.
Og hvem skal hindre meg?
Jarl Ragnar den fryktløse er borte.
Og med ham, Uhtred,
hans sakser-kjæledyr; en haug med aske.
Alt.
Legg deg ned!
Se på den mannen, sakseren. Hans navn er Scallion.
Han arbeider med min onkel. Han vil fortelle at jeg er død.
-La ham gjøre det. -Jeg ser ham med Kjartan.
Brenn det ned til grunnen.
Han og din onkel er kanskje sammen om dette?
Hvorfor tror de at de kan gjøre dette ustraffet?
De vil bli straffet, men ikke av deg.
Uhtred, hør på meg, vi tjener Ragnar best ved å være i live, vi forteller alt.
-Jeg trenger å drepe noen. -Nei.
Og jeg velger ham.
Uhtred, nei!
Kom igjen!
Det viktigste er å holde hestene samlet.
Ikke legg igjen noen våpen.
Flytt på de der, så ser vi på baksiden.
Ikke la noe være igjen, bare ta alt ut.
-Ja, kom igjen. -Her borte!
OK, kom igjen.
Du vet hvem jeg er, det er meg du ser etter.
Det er meg du ser etter.
Husker du meg? Husker du meg?
-Det er ikke noe mere! Vi drar. -Kom igjen.
Hent hestene.
Dette tilhører unge Ragnar.
Vi bruker det vi trenger; holder oss i live.
Vi forteller historien, og så, da?
Vi finner en ny herre å tjene.
Jeg vil ikke stå og se på at alt som er mitt blir tatt fra meg.
Jeg drar tilbake...
Hvor?
Til starten.
-Er det Scallion? -Nei, min herre.
-Han ser ut som en dane. -Kan være en av Kjartans menn.
Jeg er Uhtred av Bebbanburg, og jeg skal ta det som er mitt!
Bebbanburg er mitt!
Hester!