Jeg er født som adelsmand i England.
Uhtred, søn af Uhtred af Bebbanburg, velkommen til den kristne verden.
Sand arving til Bebbanburgs land i Northumbria.
-Har du din sten, ravet? -Ja, fader.
Vores forfædre tog dette land, og om nødvendigt dør du for det.
Jeg var 12, da jeg tog i krig første gang.
Slå dem alle ihjel!
Jeg så min far blive slået ihjel.
Min onkel tog mit land og svor sin troskab til danerne.
Mit råd er aldrig at trodse Ubba,
og aldrig, aldrig kæmpe mod ham.
Stjålet af indvaderende
sammen med sakserpigen Brida,
blev jeg først slave, og dernæst søn af jarl Ragnar.
Det var min familie. Mit liv.
Unge Ragnar, min bror, og Brida, min elsker.
Skæbnen havde gjort mig til daner.
Og så forrådte skæbnen mig.
Jeg ser ikke til, mens alt, hvad der et mit, bliver taget fra mig.
Bebbanburg er min!
Skæbnen betyder alt.
Heste!
Søg mod skoven.
Til højre, der er en kløft bag den bakke.
Hovmærker, der må være hovmærker.
Der må være hovmærker et sted!
Hent flere mænd. Jeg vil have ham fundet!
Vi rider helt til Mercia om nødvendigt,
men jeg vil have ham fundet, og jeg vil have ham dræbt.
Han lignede min far.
Og nu hvor han ved, du lever, vil han søge efter dig.
Lad ham. Jeg slår ham ihjel og tager, hvad der et mit.
Han har en hær. Han er danernes udvalgte!
Du har kun mig!
Nej, vi har Ubba.
Vi går til ham med vores historie.
Med hans hær hævner vi Ragnars død og tager Bebbanburg tilbage.
Er det så enkelt?
Brida...
Brida... Syng en sang for mig.
Det vil jeg ikke, og jeg er ikke din skjald.
Det er sandt, og værre er, at du ville skræmme fuglene.
Hvad?
Der er en smag i luften.
Døden.
Hvem har gjort det? Hvem har plyndret landsbyen?
Jeg kan ikke bevæge mig.
Din ryg er brækket.
Hvem var det?
Du ved, hvem det var. Det var danere.
Hvorfor?
Jeg tror ikke på dig,
hvorfor angribe en by, der brødføder dem?
For hævn.
Men siden hvornår har danere manglet en undskyldning for at dræbe?
Hævn, hævn for hvad?
Hævn for hvad, så gør jeg det af med dig.
En opstand nordpå.
En sakserslave, han dræbte sin herre ved et bryllup.
Hvad hed den slave?
Du taler godt engelsk af en daner.
Hans navn!
Uhtred.
Afslut det.
Afslut...
-Sig det... -Sig hvad?
Hvad du tænker.
Jeg tænker, at du har en lort, hvor du burde have en hjerne?
Tak.
Vi burde aldrig have nærmet os Bebbanburg.
Vi burde have ladet dem tro, du var død!
Nej, du tager fejl. De skal vide, at jeg er i live.
De skal vide, at jeg er i live, fordi de har, hvad der er mit.
Jeg har det bedst sådan.
Ja, det har en hund også, når den pisser på et træ.
Skal jeg gø for dig?
Det, vi skulle have gjort, var at ride sydpå til høvding Ubba
og fortælle historien om Ragnars død.
Det gør vi nu.
Nu er der en anden historie
om en slave, der slog sin herre ihjel.
Ubba ved, at Ragnar var min far.
Han ved intet! Jeg tvivler på, at han kan huske dig!
Han vil tro på den historie, han hører først!
Og han vil slå dig ihjel.
Hvis du kunne skrive, kunne du skrive til ham.
Hvis han kunne læse.
Du har intet valg givet os.
Vi må finde Ubba og håbe, at han tror på dig.
KONGERIGET WESSEX
Fader Beocca.
Fader.
Segwall.
Vi ses i kongens hal.
Min herre?
Min herre Alfred, det er mig, fader Beocca.
Min herre, kongen har kaldt til råd.
Se ikke på mig, fader.
Jeg er en synder, jeg er en afskyelig synder.
Vi er alle syndere, min herre.
Og jeg er gift! Jeg burde aldrig have giftet mig.
Han sender fristelse for at prøve os.
Og når vi svigter, sender Han danerne for at straffe os for det svigt.
Jeg burde ikke have giftet mig, jeg burde ikke været blevet præst,
jeg skulle være taget i kloster.
Og Gud ville have fundet en god tjener i dig,
men jeg føler, at Han har andre planer.
Hvis din bror dør, vil det være til dig, folket vil vende sig.
Åh, bed til, at han ikke dør.
Hvilken slags konge ville jeg være?
Du ville være Guds konge, herre.
Du er velsignet og udvalgt af den hellige fader i Rom,
du ville være Guds konge.
Jeg har set pigen, der plager dig. Hun er...
-Hun må forvises. -Nej, lige modsat.
Hun bør tages i din tjeneste.
-Nej, det kan jeg ikke. -Du må modstå hende.
Du må lade Ham se din styrke.
Vi vil takke Ham for at friste dig
og så lovprise Ham for at modstå fristelsen.
Ikke desto mindre...
Jeg har nyt, du nok må tale med rådet om.
Hvad nyt?
Om en engelsk opstand, herre, nordpå.
Den blev knust.
Men adelsmanden, der var ansvarlig, var Uhtred af Bebbanburg, jeg kender ham.
Han blev taget af danerne som barn, et gudfrygtigt barn.
Hans hjerte er tydeligvis stadig engelsk.
-Er han i live? -Det tror jeg.
Han er en kriger, herre.
De siger, han dræbte sin danske herre og 40 mænd.
Han kender deres skikke, han taler deres sprog.
Han kunne være nyttig, ikke?
Kunne du nævne ham i rådet?
Hvorfor skulle han dræbe sin herre?
For blod? For penge? For fornøjelse?
-For England, herre. -Ja, men hvordan ved vi det?
Han er måske blot en blodtørstig hedning.
Men jeg kender ham, herre.
Nej, fader Beocca, du kendte ham engang.
Du kendte ham som barn.
Jeg kunne sende besked til hele landet, om Gud vil.
Fader, han er et spøgelse, et hedensk rygte.
Skulle han blive til kød og blod, så er han værd at nævne.
Men min tro giver jeg til Gud alene.
Nå, angående den pige? Du har måske ret.
Send hende i min private tjeneste. Og bed for mig.
Som altid, min herre.
Alfred.
Kong Edmund af East Anglia skriver en bøn til Wessex om en hær.
Et angreb fra danerhøvdingen Ubba er uundgåeligt.
Dette var for to dage siden.
En lang march for at kæmpe mod danerne på et sted efter deres ønske
er ikke en strategi, der er værd at overveje.
-For at sige det mildt, min herre. -Jeg agter at sige nej.
-Og med rette. -Ubba...
...han er daneren, som kong Edmund
-har bespist i fortiden? -Det er han.
Måske i håbet om, at han blot rejser gennem
East Anglia på vej til at invadere Wessex.
Det er min mening, at Edmund ikke fortjener andet end tavshed.
Det er for hårdt, unge Odda. Jeg tror, det var Edmunds håb
at konvertere danerne fra hedninge til kristne
ved at begynde med gavmildhed.
For det fortjener han lovprisning.
Du har ret, min herre, hvis det virkelig var hans håb.
Edmond er gudfrygtig, vi har ikke grund til at se hans handlinger som fejhed.
Uanset Edmunds hensigter, og uden et mirakel,
vil East Anglia snart falde til danerne.
Og han skal modtage vores bønner for sådan et mirakel, herre.
Han får brug for dem.
Men han får ikke en eneste mand fra Wessex,
-er vi enige om det? -Ja, herre.
Vi må derfor erkende, at vi nu står alene.
Englands sidste kongerige.
Det vil snart være Wessex' mænd,
der ser over marken mod hedningehæren.
Vi må være klar. Vi må bede, og vi må være klar.
Odda, Mercia, Lundene og East Anglia må holdes skarpt øje med.
Fremover betyder viden alt.
-Det er gjort, min herre. -Og skriver,
jeg vil have esser i alle byer og landsbyer
i arbejde, dag og nat.
Vi får brug for alt det jern, de ild kan give os.
Ja, min herre.
Mest af alt har jeg brug for mænd.
Stærke, kampdygtige mænd,
der er klar til at dø, for i sidste ende
er det det, der vil redde os...
...mænds blod.
Ravn plejede at sige: "Kæmp aldrig mod Ubba."
East Anglia har vist begået den fejl.
Vi burde holde os væk indtil videre.
Bygge vores egen ild.
Ubba er uforudsigelig, han tager ordrer direkte fra guderne.
Jeg ved det, han lytter kun til en toldmand.
Og han er halvt gal.
Hvordan vil du gå til ham?
Som en mand.
Det må gøres.
Ja, det må gøres. Men vi må bevogte dit liv.
-Hvordan? -det ved jeg ikke.
Vi bør knalde. I aften.
Det bør vi, det står skrevet.
At vi bør knalde?
Vores skæbne er at knalde... I aften.
Jeg nyder tanken om det.
Det er alt, hvad du vil nyde i aften.
-Stop, stop, stop. -Hvad? Hvad er der?
Jeg tror, jeg har det.
Vi tager et gidsel, et skjold i garanti for dit liv.
Hvem?
Det ved jeg ikke. En, han ikke kan klare sig uden.
Storri. Hans troldmand.
BURY ST EDMUNDS KONGERIGET EAST ANGLIA
Hvem er kvinden?
Hvorfor ligger hun ikke på ryggen?
Det angår ikke jer, men hun er til Storri,
en saksisk hore fra Ubba.
Jeg har set dig før.
Jeg tjente jarl Ragnar, og nu tjener jeg Ubba.
Du får mig at se igen, knægt, det er jeg sikker på.
Jeg hører, at Storri er i kirken.
Han er oppe i klosteret,
hvor han leder efter kong Edmund og dræber hans præster.
Hallo?
Lad mig være, eller det bliver din død!
Denne kirke er min efter Ubbas ordrer!
Mester Storri, jeg har en gave til dig.
-Virkelig? -Hun er fra jarl Ubba.
En kvinde? Hvorfor skulle Ubba sende mig en kvinde?
-Jeg har ikke brug for en kvinde. -Hun er en heks.
Han ønsker hende død, men han er bange for en forbandelse.
Slappe patter og dårlig ånde, men du bliver belønnet.
Hendes hoveds vægt i sølv.
En heks?
Hun har et ansigt som en hunulv. Bider hun?
-Ja, hun bider. -Lad hende være hos mig.
Jeg gør som Ubba beder, og hun vil dø... langsomt.
Du tilhører mig nu, gamle mand.
Og du vil dø langsomt, medmindre du gør, som jeg siger.
Op at stå, vi skal gå en tur,
og du holder munden lukket!
Det er så tåbeligt,
Ubba vil lede efter mig, og han er her snart.
Stille, sagde jeg.
Så venter jeg på ham her. Jeg venter på Ubba her.
Det betyder, det kun er os to.
Hvor er Storri, han skulle være her.
Edmund?
Edmund...
Ed...
Kan vi få noget mjød?
Usle kong Edmund af East Anglia,
du har haft natten til at overveje mit tilbud.
Hvad svarer du?
Er du død, eller trækker du stadig vejret?
Med lidt held er han død.
Vi lader allerede for mange af dem leve.
-Du tillader intet! -Han lever.
Det er Gud, der bestemmer, hvem der lever.
Jeg ville sige, at din gud har ladt dig i stikken, herre.
Hvis han har gjort det, er det hans vilje.
Tag ham ned, og lad ham ikke falde,
og mjød til jarl Guthrum.
Jeg forstår ikke, vi gør det ofte.
Vi lader halvdelen af dem leve.
Jeg siger, vi dræber dem alle undtagen de unge kvinder.
Og hvem skulle så arbejde i marken?
De gamle kvinder, de gravide kvinder.
Læg ham her og giv manden noget mjød.
Jarl Ubba.
Hvis jeg må tale frit.
-Jeg kender dig. -jeg er Uhtred Ragnarson.
Jeg kommer med sandheden om, hvordan min far døde.
Ja, du er Ragnars slave, og du slog ham ihjel.
Jeg ved ikke, hvilke historier, du har hørt, men jarl Ragnar
blev dræbt af sine egne, danere.
Hans tidligere skibsmester Kjartan, og hans halvblinde søn, Sven,
de angreb dem, da de sov efter brylluppet.
Kan du ikke se, vi er værter for en konge?
Herre Ubba, jeg siger dig, at jarl Ragnar blev dræbt af danere!
Du tier stille, knægt! Og du venter!
-Dræb ham. -Ikke et ord til!
Spær døren, han går ingen steder.
Guthrum har ret, vi er værter for en konge,
så ikke flere afbrydelser.
Jeg må bare vide det, hvem er det?
-Hans øjne kigger på mig. -Og mig.
Hvem er det? Hvem?
Det halvnøgne billede der...
Hvem er det?
Det er helgenen Sebastian.
En tidligere romersk soldat, der fandt Gud.
Hvor fandt han ham?
Han fandt ham i sit hjerte! Ikke...
Skal jeg fortælle dig hans historie?
Jeg har tid.
Kejseren af Rom, da han fandt ud af, at Sebastian havde fundet Gud,
beordrede ham at afkaste sin tro, men han nægtede.
Så kejseren beordrede, at han blev skudt fuld af pile, men dog...
...overlevede han.
-Overlevede han? -Ja.
-Er det sandt? -Selvfølgelig er det sandt.
Gud reddede Sebastian, og Gud burde lovprises for den nåde.
Hvor længe levede han?
Desværre...
Han beordrede derefter, at han blev banket ihjel.
Så han døde.
Han kom i Himlen, så han levede.
Jeg har hørt om den himmel.
Hvad er denne himmel?
Himlen er Valhalla, herre.
For de kristne, men uden kampen, festmåltiderne og horen.
Himlen er Himlen, den er ikke hedensk!
Men for at svare på dit første spørgsmål,
jeg har overvejet dit tilbud, og ja,
jeg vil herske videre i East Anglia, som du foreslår.
Jeg vil acceptere jeres ophold.
Jeg giver jer heste, mad, penge og gidsler,
jeg gør, hvad I kræver.
Men kun, hvis du,
herre Ubba, og alle dine mænd... underkaster jer Gud.
Det er mit krav. Du skal døbes.
Du skal stå i en tønde vand, og de skal hælde mere vand over dig.
-Skal de vaske mig? -Nej.
Din lugt skræmmer dem, Ubba.
Nej, for at rense dig for dine synder,
er der kun én Gud, og jeg kræver, at du tjener Ham.
-Dræb ham nu. -Hvorfor skal jeg tjene ham?
Fordi Gud er stor! Og mægtig! Og enestående!
Få ham til at holde mund og bevise det!
Jeg er enig. Bevis for mig, at din gud er stor.
-Bevis det. -bevis, bevis... Hør her.
-Gud skånede Sankt Sebastian. -Men manden døde stadig.
Fordi det var Guds vilje!
Så ville din gud beskytte dig mod mine pile?
Hvis han var almægtig, ville han.
Hvis det var Guds vilje, ville han, ja.
Så lad os prøve.
Vi skyder pile på dig, og hvis du overlever...
...lader vi os alle vaske.
Inklusive Guthrum her.
Hvorfor ikke?
Godt.
Jeg fortsætter med at være konge,
men vi frasiger behovet for dåb.
Vaskningen.
Jeg trækker mit krav tilbage.
Men du hæver, at din gud er almægtig.
Jeg vil have det bevist.
Tag hans tøj af.
Bueskytter.
Vent!
Fortæl mig ærligt, er du bange?
Gud er stor!
Vi får se.
Skyd!
De er mine mænd, og kun jeg beder dem skyde.
Skyd.
Vil du tæves nu, eller er pilene nok?
Du har rejst langt, knægt, for at sige, at det var danere,
og ikke dig, der dræbte Ragnar.
Det var Kjartan og Sven, herre, og andre.
Det er sandheden. Hvorfor skulle jeg ellers komme?
-For at udspionere, for at lyve. -Nej, herre.
-Måske for at slå mig ihjel? -Nej, herre.
Er du blevet vasket?
Odin er min gud.
Men er du blevet vasket?
Ja, herre.
Hvordan føltes det?
Koldt, herre. Vandet var koldt.
Ikke andet?
Jeg var et barn, herre. Nu er jeg daner.
Ja, daner.
Så lad os se, om Odin vil beskytte dig mod pilene.
Jeg synes om den leg. Tag tøjet af ham.
Hold dig fra mig!
-Ikke et skridt til! -Bueskytter, klar!
-Jeg har et gidsel! -Hvad?
-Jeg har Storri. -Stop!
Hvis jeg dør, dør han.
Hvis jeg dør, dør din troldmand,
og så står du uden hans råd.
Han lyver, jeg kan lugte det.
Jeg har beviser... Hans runer.
Storri bliver bragt sikkert tilbage.
Skil hans hoved fra hans skuldre!
Guthrum, vær stille!
Bed dem åbne dørene.
Jeg løslader Storri, når jeg er væk herfra.
-Du går ingen steder! Så dør han! -Din troldmand dør!
Bed dem åbne dørene...
En dag slår jeg dig ihjel.
Storri vil fortælle dig noget andet.
Og jeg siger sandheden om Ragnar.
Det er det, der sker, når vi lader for mange af dem leve.
Fremragende, brænde.
Du er i live.
Det er godt. Hørte han dig?
-Det gjorde han ikke. Ikke et ord. -Hvad sagde han?
-At han vil slå mig ihjel. -Ikke andet?
Hvor er Storri?
Hvad sagde han?
-Han er nøgen! -Det var nødvendigt.
Han har en gren i røven.
Hvilket er grunden til, at han er nøgen.
Uhtred...
Uhtred, han må have sagt noget.
Han tror på løgnen.
Han tror, at jeg slog Ragnar ihjel.
Der er ikke mere at gøre.
Vi bør komme væk herfra.
Og tage hvorhen?
Ethvert sted, der ikke er her.
Jeg siger, vi tager til unge Ragnar.
-Han er i Irland. -Så tager vi til Irland.
Hvordan? Hvad skal vi sejle i? Og med hvem? Danere?
Så venter vi på, at han kommer tilbage!
Hvis han ikke kommer tilbage, hvad så?
Accepter det, vi er fortabte.
Vi er i live af en årsag.
Brida, vi er ikke længere danere!
OXFORD KONGERIGET MERCIA
Hvor meget for dit arbejde?
For et langsværd?
Fortæl mig, hvad du skal bruge, så giver jeg dig en pris.
Et krigersværd, der vil holde hele mit liv.
Og hvad er du? Sakser eller daner?
Northumbria.
Det vil tage noget tid at lave hende korrekt...
...hvilket betyder, at hun bliver dyr.
Hvis hun er god, betaler jeg i sølv. Hvor meget?
Ti stykker. Halvdelen nu.
Seks. Ikke mere.
Otte, og så bliver hun mit bedste.
Otte, og er hun ikke dit bedste, bliver du hendes første.
Jeg vil have denne sten sat i håndtaget.
Det kan ordnes.
Sælg eller mist den ikke.
Mjød, min herre?
Du står for tæt på, pige.
Bare lidt til at tage vællingens smag.
Du står for tæt på.
Det er afkog, ikke vælling.
-Er det? -Det tror jeg da.
Du burde takke Gud for dets godhed
og bortkastelsen af de forfærdelige kramper.
Jeg spiser gerne, som I spiser.
Du er en helgen, min kære.
Fader Beocca, spis morgenmad med os.
Desværre, min herre, jeg har allerede spist.
Du er heldig.
Dårlig nyt, min herre. Din nevø. Aethelwold.
Er det ikke altid det?
Han er fuld, han sover i paladsets have.
Skal jeg føre ham for kongen? Det er anden gang denne uge.
Må Gud slå ham ned... smertefuldt.
-Hvad? Hvad? -Op at stå, knægt.
Vent, vent, vent.
Kom, kongen vil tale med dig.
Fuld!
Igen?
Synes du, det er passende?
Ud, alle sammen, lad os være i fred.
-Synes du, det er passende? -Jeg blev mishandlet.
Jeg... Du så det selv.
Jeg kræver at denne... Denne bjørn bliver straffet.
Aethelwold, din alder skjuler ikke, at du er en skuffelse.
-Må jeg spørge hvorfor? -At du er nødt til at spørge,
viser din far alt, hvad han skal vide.
Hvad?
At du er en upassende arving.
Så vil jeg ændre mig.
-Det burde det. -Det vil jeg.
Jeg beder blot om, at du bliver en mand, og det i en fart.
I dag, det lover jeg.
Må jeg gå?
Jeg er ikke overbevist om, at han er min søn.
Hvis ikke hans mor var død,
fik jeg hende halshugget for utroskab.
Hvis jeg falder i de kommende slag,
kan han ikke blive konge.
-Foretrækker du Alfred? -Det gør jeg.
Selvom han ofte er svagelig?
At hans sygdom ikke binder ham til sengen,
viser min brors styrke.
Alfred er min arving, det ved han.
Og når tiden kommer,
må du styre Witan i hans retning.
Min herre...
Det er gjort.
Vi burde være i sikkerhed indtil videre.
De siger, at danerne sjældent kommer her.
Hvad sagde Storri til dig, der fik dig til at binde ham for munden og...
-Han afsagde en forbandelse. -Om hvad?
Det er ikke vigtigt.
Jeg svarede med grenen.
-Hvad laver du? -Du ved godt, hvad jeg laver.
Jeg fjerner det sidste af hans forbandelse med et kys.
Det vil jeg ikke.
Hvis du vil gå til danerne, så find en ny herre.
Det er mig, de vil slå ihjel.
-Du lyder som et barn. -Jeg tilbyder dig et valg.
Du taler ud af røven.
Jeg sidder på min røv.
Så din røv er klogere end dig,
-den kan to ting på én gang. -Tak.
Din tunge er skarp, kvinde.
-Vis mig det igen. -Nej...
Du har ret.
Vi kan ikke gå til unge Ragnar.
Men vi bør vente på, at han finder os, hvilket han vil gøre.
Han vil ønske at kende sandheden.
I mellemtiden holder vi os i live.
Vi bruger tiden.
På hvad?
Jeg har givet hende lidt skønhed, men hun er et værktøj, hverken mere eller mindre.
Hun er præcis, som jeg havde håbet.
Sagde vi ti?
Vi sagde otte.
Hun er ti værd.
-Tak. -Tak.
Herre, mænd har spurgt om dig... og din kvinde.
-Danere eller saksere? -Vælg selv.
Fem eller mere.
Få hende til at synge.
Brida, vi må af sted. Der er mænd, der leder efter os.
-Fra Ubba? -Det ved jeg ikke.
Saksere og danere leder efter os,
vi lader til at samle fjender, hvor vi går.
Hen til hestene! Af sted!
-Af vejen! Af vejen! -Hej!
Brida, hesten er der.
Vent, der er én til. Vi må af sted. Kom.
Brida, døren.
Vent...
Vent... Nu!
Du har ret, vi må af sted.
Hvem der end har sendt dem, Ubba eller din onkel,
de vil ikke helme, der vil komme flere.
Jeg kan ikke tage hjem uden hjælp.
Uhtred, du bør glemme Bebbanburg.
Nej, jeg vil ikke forsvinde.
Intet ændrer sig.
Kjartan og min onkel vil betale for Ragnars død,
og jeg vil have det land.
Hvordan? Med hvis hjælp?
-Du sagde det selv, vi har kun Ubba... -Englænderne.
Hvis vi er døde for danerne, har vi intet valg.
Der er intet England! Danerne har England.
Der er et sted sydpå. Wessex.
De kaster ét blik på dig og dræber dig som daner.
Hvor Ubba vil dræbe mig som englænder.
Med kong Aethelred har vi en chance for alt.
Hvad siger du?
Kom med mig.
Hvorfor stirrer de?
De synes, du er køn.
Hvad?
Eller også har de aldrig set en daner så tæt på, men det vil de.
Vi må tale med kongen, Aethelred.
Tag hjem!
Jeg siger, vi må tale med kongen.
Forstår du ikke engelsk?
Er det det, du taler, røv? Du lyder som en daner.
Hvorfor klæder du dig som en kriger, når du tydeligvis er bonde?
En bonde? Jeg ville satse på den bonde over dig til enhver tid.
Vi er kommet for at tale fredeligt med kongen.
Uhtred, hvad laver du?
Hvad siger du, bonde. Første blod eller til døden?
Uhtred!
Jeg kløver dit kranie, knægt, så det ene følger det andet.
Uhtred?
Fader Beocca.
-Du godeste. -Kender du den røv, fader?
Ja, det gør jeg.
Uhtred, du... Du er voksen.
Og du er gammel!
Det er jeg.
Du er en mand.
Han siger, han skal tale med kongen.
Ja, det er sandt.
Men ikke med kongen, det må være med Alfred.
-Siger du god for ham? -Ja.
Ja, jeg siger god for ham.
Gud har uden tvivl sendt dig.
Du er en mand.
Fader, dette er Brida, min bedste ven.
-En kvinde... -Ja.
Det er jeg.
Jeg har patter.
Det kan jeg se.
Giv deres heste mad og vand.
Og jeg siger til Alfred, at I begge er hos mig.
Vi må have deres våben, fader.
-Hvorfor ikke til kongen? -Kongen har travlt.
Men du vil synes om Alfred, han er en imponerende mand.
Kom.
Kan du lide det?
Det kan jeg.
Det er smukt.
Man kan hvile her, her er så stille.
Fredeligt.
Romerne byggede denne gård
med det formål, ro.
Er du Alfred?
Det er jeg.
Min herre.
Du er Uhtred. Jeg hører, du er en formidabel kriger.
Jeg er ikke blevet sat på prøve, herre, og jeg har været heldig.
Held er godt. Eller det siger mine krigere.
Jeg har ikke kunnet greje teologien bag held.
Kan der være held, hvis Gud styrer alt?
Hvis din gud er med dig, er du en heldig mand.
Ja. Du har ret.
Enkelt udtrykt, men du har ret.
Lad os tale kort indenfor.
Jeg bruger meget af min tid her.
Kan du læse, Uhtred?
Jeg blev undervist som barn af fader Beocca,
men jeg var ikke en god elev.
Der er meget at lære ud over bogstaver.
Det er jeg sikker på,
men undervurder ikke det skrevne ords magt.
Hvis der intet er skrevet, når man dør, glemmes man snart.
Hvem husker for eksempel jarl Ragnar?
Kender du Ragnar?
Fader Beocca har talt meget om dig, Uhtred.
Han troede, du var fange, jarl Ragnars slave.
-Er det tilfældet? -Ragnar var en far for mig.
Jeg elskede ham.
Og dog siger de i Eoferwic, at du slog ham ihjel.
De lyver.
Karjartan, er det sådan, du udtaler det?
Kjartan?
Kjartan...
har nydt bedst af Ragnars død,
han har taget hans plads og er nu jarl Kjartan.
En stor herremand med skibe.
Er det skrevet ned?
Hvad jeg end opdager om mine fjender, bliver skrevet ned.
Det er i Kjartans interesse at dræbe dig, er det ikke?
Han ville ikke have, at Ragnars søn hører en anden historie.
Han ville ikke ønske, at han hører sandheden, nej.
Nej... Og høvdingen Ubba...
Selvom han nu selv er rejst mod nord,
har han sendt mænd til Mercia, der spørger, hvor du er,
men ikke om dit helbred, antager jeg?
Hvordan ved du alt det?
Jeg har øjne og ører i alle kongeriger.
Det er mit håb, at en dag
vil alle kongeriger forenes under én Gud.
Én konge?
Hvis alle mænd kan enes, ja.
Alt, hvad der er tilbage af England, er Wessex.
Englands fødsel, ideen...
...om ét kongerige kaldet England
må begynde her.
Der er ikke andre steder.
Men hvor længe vil Wessex bestå?
Wessex' skæbne vil afgøres af englændere, alle englændere.
Kun ved at slå os sammen og redde Wessex, kan vi have et England.
Kun ved at redde Wessex, kan vi have et...
...et Northumbria, en Bebbanburg.
Og hvis Wessex ikke kan reddes?
Så er vi ikke længere.
Bønner.
Og lidt ubehag...
Jeg vil opsummere.
Danerne samler en stor hær,
de har faktisk samlet en hær.
Hvor samles de?
De er rykket op ad floden fra Lundene til Readingum.
De slår sig ned lige nu.
Men du siger, at Ubba er nordpå, så hvem leder dem?
-Jarl Guthrum leder dem. -Jeg kender Guthrum.
Vi får brug for alle fordele, og fader Beocca anser dig,
Uhtred af Bebbanburg som en fordel,
mens jeg tror, du kun er her for at skjule dig,
for at redde dit eget skind.
Jeg ser på dig og ser en daner.
Jeg ser Uhtred af intet, der kun tænker på sig selv.
Jeg må bede. Vil du med?
-Hvis min herre vil undskylde mig? -Os begge.
Selvfølgelig. Det forventede jeg.
-Fader Beocca! -Herre...
-Giv dine gæster forfriskninger. -Gerne, herre.
De kan blive i Winchester, men jeg holder dig ansvarlig.
Ja, herre.
Du burde have bedt med ham, det ville have knyttet jer.
Han tror, vi er hedninge.
Hvad, Alfred tror, er, at danerne har forladt dig.
Ubba har forladt os, der er andre herremænd.
De fleste, om ikke dem alle, følger Ubba.
Så tro mig, pige, I er blevet forladt.
Ja, du ved alt om danerne, gør du ikke?
Denne vej, jeg vil vise dig noget.
Bebbanburgs skrifter.
-Ja, landfortegnelserne, ja. -Du har bevaret dem.
Jeg har vist Alfred dem,
han ved, du er adelig ved ret.
Jeg vil bevare dem, men Uhtred, du...
Du må opføre dig som en adelig.
Fortegnelserne betyder intet,
Northumbria tilhører danerne.
Det tilhører ikke danerne,
det er blevet stjålet af dem.
Hvis du vil have velstand, må du tage den!
Du kan ikke ignorere, hvad der er sandt.
Hvis danerne er i Readingum, tager jeg til Readingum.
-Hvad? -Med hvilket formål?
Viden.
Vi har viden, og du bør holde dig fra danerne.
For ny viden.
Du ved, hvor de slår sig ned, men ikke hvorfor.
Vi ved, hvor mange de er og hvor.
Ikke deres hensigt. Er jeg fange?
Deres hensigt er at angribe.
Hvornår?
Til foråret. Det er altid om foråret.
Jeg tager til Readingum. Hvor er det?
-Det er for farligt. -Ikke for mig.
-Husk, at jeg er en gudløs skamplet! -Hvorfor så spionere for Alfred?
Fordi han er en engelsk adelsmand.
Herre.
Angående samtalen om hedningene og kristendommen?
Ja, herre?
Hvordan beslutter vi, hvad der er korrekt?
At oplyse dem eller dræbe dem?
At sprede Guds ord er selvfølgelig vores opgave,
men jeg frygter at hedningene, de sande hedninge
først må vidne, og så føle hans kraft.
-Vender Uhtred tilbage? -Ja, han vender tilbage.
Men hvordan? Som hvem? Som hvad?
-Jeg kender den dreng. -Den dreng er nu en mand.
-Jeg kender hans sjæl. -Fader Beocca, han har ingen sjæl.
Som du selv siger, må hedningene føle Guds kraft.
Det står skrevet.
Du kan gå.
Vi får at se, hvad dagen bringer, min herre.
Hvis det er deres hensigt at hvile vinteren over,
så var de blevet i Lundene. Ikke?
Det er dig, der er Alfreds spion.
Næste skridt er at dræbe for ham. Vil du det?
Svar mig på dette...
Hvis jeg krydser denne flod og finder Guthrum, hvad sker der så?
Han ville dræbe os begge. Vi skylder dem intet!
Alfred må vide besked om danerne,
og jeg må vinde hans tillid!
Tror du, han ville give dig Bebbanburg, sæt du tager fejl?
Alfred, du har kaldt til råd, hvorfor?
Tilgiv mig, herre, det kan være uden grund,
men vi har en hedning ved hoffet,
der hævder at have viden om danerhæren.
En hedning?
Tilgiv mig, herre, han er Uhtred af Bebbanburg.
Jeg garanterer hans ord.
Uhtred.
Herre...
Jeg har været i Readingum. Jeg har iagttaget danerne.
Deres hensigt er ikke at slå sig ned.
Hvis det var, var de blevet i Lundene.
Siger du, at de agter at angribe?
-Det gør jeg, herre. -Det ved vi allerede.
De vil være her til foråret.
De vil marchere inden for få dage, herre, det er jeg sikker på.
Hvordan kan du være sikker på det?
Jorden er gennemblødt overalt.
De har gjort deres ofringer. Krigerne
har fanget og dræbt fugle, alliker.
Det gøres kun få dage før slaget.
Og de er sultne.
Så har de måske spist allikerne.
De har hundredvis af mænd og heste og kun lidt proviant.
Først vil de tage en by, der er rig i korn og husdyr.
Jeg kender ikke landet, men jeg har rejst,
og jeg tror, at Abbendum er sådan et sted.
For at slå danerne må I møde dem på vejen til Abbendum.
Det er om få dage, herre.
Tog du til Readingum alene?
-Med Brida. -Hvorfor alene?
Hvorfor ikke?
Fordi det meste af dit liv har du levet som daner.
Du ligner en daner, du taler danernes sprog,
og derfor antager jeg, at du kan lægge fælder som en daner.
Jeg er enig, min herre, han tænker, vi er alliker.
Hvor, på vej til Abbendum?
Hvor ville du vælge at møde deres hær?
Jeg ville vælge stedet ved navn Asec's Hill, herre.
Ville du eller ville Guthrum?
Jeg har set den, passagen er trang, I kan ikke blive flankeret.
Det vil være svært for danerne at kæmpe op ad bakke,
men de vil være selvsikre, for de frygter ikke vestsaksere.
Hvorfor? Hvorfor frygter de os ikke?
De anser jer ikke som andet end bønder.
Så selv med solen i øjnene,
hvilket er muligt, vil de bestige bakken for at kæmpe,
og det kan være til vores fordel.
Vores fordel, siger han.
Du har været her i få dage, og hævder allerede at være en del af Wessex?
Det er nonsens, det er alt for belejligt, herre.
Herre, mit sværd af lavet af saksisk stål.
Mit sværd er for Wessex.
Afbryd ikke, når en adelsmand taler!
-Odda. -Jeg tror, at denne mand
og den sæk rotter, der følger ham, er bedragere.
Ingen hær marcherer, når vinteren er på vej, aldrig.
Så er det nok, unge Odda!
Min herre.
Du...
Du har talt og givet rådet meget at diskutere.
Min herre.
Alfred, han er her efter din invitation. Hvad nu?
Hvis danerne marcherer, må vi møde dem.
Og jeg vil hellere være
på en bakketop end på flad jord.
Jeg siger, vi marcherer mod Asec's Hill.
Men... tag ham med.
Tag dem begge og hold dem fanget.
Herre? Hvad er dette?
Jeg har talt sandt!
Fader Beocca!
Herre, vær nu god.
-Beocca, hjælp mig! Beocca! -Hav tro.
Holdt!
Venstre flanke, holdt!
Vent!
Bueskytter, klar!
På min ordre.
For Gud. For Wessex. For England!