Mit navn er Uhtred, søn af Uhtred.
Jeg er født som adelsmand af Northumbria,
den retmæssige arving af Bebbanburg.
Men skæbnen gjorde, at jeg skulle vokse op som daner.
Det var mit liv.
Indtil min familie blev myrdet.
Rygtet blev spredt, at jeg bar skylden.
Som saksisk slave dræbte han sin familie til en bryllupsfest.
Så Brida og jeg flygtede til Wessex.
Til Alfred, en mand, der skulle blive konge.
Selvom ikke alle var enige.
Jeg er min fars arving!
Jeg svor en ed til denne konge.
En ed, der tog Brida fra mig og forhindrede mig
i at tage med min bror, Ragnar.
Men skæbnen betyder alt.
Du fortjener ikke at blive gift.
Kvinden er højtstående, og du er en hedning.
Du kunne bade dagen lang, og du ville stadig stinke af svinelort.
Har du kigget på mig, drengen Odda?
Er det dig, jeg burde gifte mig med?
Ti stykker sølv, hvis du går.
Ved din far, at du er her?
Elleve stykker.
Hvad med mit sværds vægt i sølv?
Nonsens.
Så gifter jeg mig med pigen, og i aften pløjer jeg hende.
Hvorfor skal du tale sådan om hende?
Måske vil du selv have hende, Odda.
Du vil have hende under dig. Har jeg ret?
Du er umulig at tale fornuft med, alt er et spil for dig.
Jeg håber for Mildriths skyld, at din tid på jorden er kort.
Du er ikke adelig... Og det bliver du aldrig.
Jeg har ikke fået lov at møde hende. Jeg har ikke set hende.
Sådan gøres det.
Jeg anede ikke, at hun eksisterede før i går.
Hun vil være almindelig og from.
From vil hun i hvert fald være.
Hvis hun spredte ben,
ville Alfred have været på hende.
Har du set hende?
På afstand.
Almindelig er en god beskrivelse.
-Hvad var medgiften? -Treogtredive stykker.
Som jeg har betalt til hendes gudfader, Odda,
som jeg vil sørge for, at hun modtager.
Jeg har svoret løfter... Hævn og deslige.
Hvorfor er du her? Ved du det?
Med hende følger der land. Jeg bliver herremand under Alfred.
Jeg vil kunne optjene rigdomme, samle mænd.
-Tage, hvad der er mit. -Det er alt sammen gode grunde.
Almindelig eller ej, så tjener hun sit formål.
Dine løfter vil blive holdt.
Blodfejder varer en livstid.
Hvad du skal gøre, røv, er at leve hver dag til den sidste dag.
Præsten er endelig kommet, lad os få det overstået.
Du behøver ikke få det overstået.
Jeg kan appellere til Alfred.
Hun er her, gudskelov.
Rejs dig og se respektfuld ud, selvom du ikke er helt ren.
-Hvordan ser hun ud? -Forfærdet, vil jeg tro.
Hvis du kan være kortfattet med ceremonien, fader Beocca,
ville jeg være taknemmelig. Jeg må tale med kongen.
Har bruden fået sin pris?
Det får hun.
Du er vidne.
Tak, herre.
Hvis det trolovede par vil slutte sig til mig ved alteret.
-Og tage hinandens hænder. -Vær kortfattet.
Må Gud i Himlen se ned med nåde
på sine tro tjenere, Uhtred og Mildrith,
må Han velsigne deres forening med kærlighed, børn og rigdomme,
og må de til gengæld give tak og lovprisning
og leve hver dag ifølge Hans hellige ord.
-Amen. -Amen.
Amen.
I er nu forenet som mand og kone i Guds øjne.
Glædestårer.
Tillad mig at hjælpe med det.
Tak, herre.
Jeg er en heldig mand at have så smuk en kone.
Der må have været mange bejlere.
Det er venligt af dig at tro det.
Har jeg ret?
Ingen passende, herre.
Mit navn er Uhtred, kald mig Uhtred.
Røv. Vi må af sted.
Eller fra tid til anden kan du kalde mig røv.
Herre...
Danere.
Hvorfor stopper vi?
Hvem er de?
Formentlig samlere.
Men stadig danere.
Vil de angribe?
Vi går videre.
De følger efter os.
Vi går videre. De angriber ikke.
Hvorfor har du så trukket dit sværd?
For at vise dem at mindst én af dem vil dø.
En eller to.
For samlere at være er de dybt inde i Wessex.
Det er Guthrums mænd.
De er langt fra Lundene.
Herre, vielsen er overstået.
De er nu på vej til gården.
Det er godt nyt. Tak, Odda.
Nu må vi se, hvordan han klarer udfordringen.
Nu er det gjort, herre, men jeg frygter for Mildrith.
Hun må give ham fakta.
Han vil gø ad hende, Odda, det er jeg sikker på.
Men hans sande vrede vil han gemme til dig og mig.
Han vil ikke ligge under Gud og kongen,
men hvis han skal blive en sand adelig...
Så må han acceptere sin byrde, der ligger i det.
Ja, herre.
Mildrith er hans smukke trøstepræmie.
Var han betaget af hende?
Det var han, herre.
Hvorfor er du ikke allerede gift?
Du er gammel nok til at have fået
to eller tre børn nu.
Herre Røv, der er en tid til spørgsmål, og den er forbi.
Hvorfor har Alfred givet mig så smuk en brud?
Han har vel en gæld.
Det er ikke mit sted at sige.
Hvor meget?
Min far ville vinde Guds gunst,
så han gav en tiendedel af sit land til kirken.
De ejer det ikke, men de har ret til dens afgrøder,
de kræver dem,
selv når høsten slår fejl og danerne plyndrer.
Gud er god.
Så biskoppen brugte loven mod min far.
Hvor stor er gælden?
Kirken er loven, og loven sagde,
at min far skyldte dem en enorm sum,
der er langt større, end han kan betale.
Hvor meget?
Han døde kort efter.
Den er et betydeligt beløb, herre, og det øges årligt.
Alfred kunne annullere gælden, men han har valgt at lade være.
Det skyldige beløb er 2000 shillings, herre.
Fanden tage ham.
Fanden tage alt, hvad han står for.
Fanden tage hans kirke.
-Fanden tage hans gud... -Herre, jeg må sige,
-at jeg ikke bryder mig om din blasfemi. -Mit navn er Uhtred.
Så kald mig endelig røv, fordi jeg ikke så dette tidligere.
Dit nye hjem, herre.
Landet er godt, men bygningerne trænger til reparation.
LYSCOMBE KONGERIGET WESSEX
Se, familierne, der bor på landet,
er kommet for at lykønske os.
Send dem hjem.
De er kommet for at lykønske os.
Jeg har kendt dem hele mit liv.
Herre... Frue.
Oswald driver gården, han bor tæt herpå.
Velkommen hjem.
Og lad os give vores bedste ønsker for jeres ægteskab.
Tak, Oswald, tak.
Og hvor er det venligt af jer at samles og hilse mig og min herre, Uhtred.
Vi har forberedt et bord, herre, for din fornøjelse.
I har min tak, men vi er trætte.
Selvfølgelig, herre.
Tak, Oswald, du er venlig.
Jeg har en bryllupsgave til hver familie.
-Det er sølv... -Tak, frue Mildrith.
...for jeres venlighed og loyalitet.
Mange tak.
For at have taget jer af landet i mit lange fravær.
Se, det er et velkomment syn.
Jeg forventede en hal, og jeg finder dette.
Betal din gæld, så kan du købe en hal.
Sagde satanen ikke det? Alfred.
Hvis han tror, han kan få mig til at tigge,
kan han tro om igen.
Han ville ikke have, at du tigger, han vil have, at du adlyder.
Aldrig.
Hvis du har brug for mig, herre, så hviler jeg mig.
Jeg er vist træt.
Jeg sidder 2000 shilling i gæld til kirken,
og du giver sølv til dine fæstebønder.
Det er mit sølv.
Du må få, hvad jeg har i tasken.
Jeg vil ikke have det.
Hvorfor så skælde mig ud?
Den væsel, din gårdmand.
-Han hedder Oswald. -Vi må holde øje med ham.
Min far stolede på ham.
Det ser ud, som om han lever for godt.
Jeg går ud i laden.
Du er gæst, du kan sove i huset.
Jeg foretrækker laden. Tak.
Det er din bryllupsnat.
Godnat frue. Røv.
Må jeg gå nu?
Hvor meget sølv fik du som pris?
Atten.
Er det korrekt?
Prisen var 33.
Jeg er sikker på, det var en ærlig fejl.
Du blev bestjålet. Jeg blev bestjålet!
Det er prisen for din sikkerhed, og du skal have det hele.
Må jeg hvile mig?
Jeg er ked af, at dagen har været en skuffelse, herre...
...for os begge.
Du har et godt hjerte, når du giver dit sølv væk.
Odda skylder dig 15 stykker til,
jeg sørger for, at han betaler.
Og gælden er ikke noget, jeg bebrejder dig for.
Det er Alfreds bedrag.
Jeg burde have været klogere.
Men jeg var forblændet af dig.
Du bør spise.
Jeg bør spise, men jeg vil ikke spise alene.
Gud har gjort mig til din kone. Der må være en årsag.
Gud er god.
Hvad kigger du på?
Der er et ar tværs over landet,
den uendelige række danere på march.
Ragnar.
Når nyheden når Alfred, vil det være for sent.
De måtte have vinger.
Gå.
Oswald, hvilken by ligger i den retning?
Hvis de fortsætter mod vest
når de befæstningen ved Werham om en dag eller to.
Tag din familie og de andre med op i bakkerne,
indtil vi ved, de er passeret. Gør det nu.
Og frue Mildrith?
Hun rejser med mig... til Winchester.
Ja, herre.
Hvor mange kan du se?
Spørgsmålet er, hvor mange der følger.
WINCHESTER KONGERIGET WESSEX
Wessex bliver invaderet,
og vi bedes vente, mens han beder.
Gud er hans styrke, Uhtred.
Han skal være på hesteryg, ikke på knæ.
-Jeg hader det her sted. -Det bliver værre.
Mildrith. Jeg vidste ikke, du var her.
-Hvor rart at se dig. -Herre.
Og så meget af dig.
Er han klar?
Kongen er klar, ligeså er hans råd.
Med mig.
Du så 300 mænd eller mere marchere gennem Wessex og gjorde intet?
Jeg er her.
En budbringer kunne være sendt i dit sted, en dreng.
Hvorfor konfronterede du ikke danerne?
Du har mænd. Det er dit formål, at skabe krigere.
Jeg har fået knap 20 mænd og deres koner,
de fleste af dem markarbejdere.
Det havde været en nedslagtning, herre.
Men du valgte ikke at kæmpe, det vil vi aldrig vide.
En kriger kan kun dø én gang! Hvorfor dø forgæves?
Danerne har rejst fra Lundene eller East Anglia.
Holdt ingen øje med dem?
Vi har holdt øje med deres skibe, der stadig er på Themsen.
En fejl.
Hvis Werham falder, følger skibene efter,
og så bliver 300 mand til 3.000.
Mit råd er, at vi marcherer straks.
Jeg husker ikke, at kongen søgte dit råd.
Leofric, min tro mand, hvor mange danere så du?
Langt over 200.
Krigere for en mand.
Werham vil kæmpe med at holde stand.
Freden er forbi.
Vi har intet andet valg end at marchere til Werham
og bede til Gud, at vi ankommer før befæstningen falder.
Tror du, det er en invasion, herre?
Det kunne være begyndelsen af den store danerhær, ja.
Rådet er hævet. Adelige af Wessex, forbered jeres mænd.
Fader Beocca!
-Jeg vil bede, før vi tager af sted. -Ja, min herre.
Fader. Jeg må tale med kongen. Privat.
Jeg spørger.
Men jeg bemærker, at du stadig bør lære respekt.
Adelsmand Odda, hvis jeg må tale.
Du skylder min kone halvdelen af hendes pris.
Jeg betalte 33 sølvstykker, hun modtog kun 18.
Hun forsikrer mig om, at det er en ærlig fejl.
Er det sandt?
Betal ham.
Gør mændene klar til at marchere til Werham.
Du bør vide, at det er en fryd at pløje Mildrith.
Du er en hedning.
-Og du er jomfru. -Nej, jeg er ikke.
Jo, han er!
Hvad er der?
Lov mig, at du kommer sikkert hjem.
-To arme, begge ører. -Lov mig det.
Jeg vil gøre mit bedste... Men kun hvis du gør det samme.
Hvis de kommer, så søg ikke tilflugt i kirken eller klosteret,
løb op i bakkerne til skoven, så kommer jeg...
...og finder jer begge.
Røv!
Kys hende og lade os komme af sted!
Mildrith, min kære, jeg har ledt efter dig.
Frue Aelswith!
Dejligt at se dig, og at du ser så godt ud.
-Det vil ikke ligge stille. -Mit er ligedan.
Hvor vi dog lider.
Jeg beder til, at vi begge overlever, jeg beder til, at vi alle fire overlever.
Det vil Gud afgøre.
Jeg har savnet dig, Mildrith,
og bedt for dig hver dag, din stakkel.
Hvorfor stakkel?
Du lever med den mand, de påtvang dig, hedningen.
At du må tage hans sæd og deslige.
Uhtred er god. Han behandler mig godt... Det gør han.
Gud vil velsigne din loyalitet,
men med lidt held vil han falde i kamp, og snart.
Sig mig, at du er sulten.
Det er jeg... Lidt.
Mød mig i køkkenet. Jeg har arrangeret et måltid for gravide.
-Men hast ikke i bønnerne. -Nej, selvfølgelig ikke.
Herre, han er ikke din mest ydmyge
eller hengivne tjener, men jeg beder, hold ham i sikkerhed.
Lad mig gøre dit arbejde, lad ham se sit barn.
Jeg var glad for at se din frue i dag,
din kone... Og hun bærer dit barn.
-Ja. -Det er Guds velsignelse.
Det virker som i går,
at jeg døbte dig Osbert og så igen Uhtred.
Hvad er det, du vil tale med kongen om?
Det er mellem mig og kongen.
Han holder øje med dig, Uhtred.
-Gud? -Alfred...
Med din opførsel.
Han dømmer dig som en herremand.
Han har ikke ret til at dømme.
Han er konge.
Han løj for mig omkring ægteskabet.
Taler du om gælden?
-Kender du til den? -Det er ingen hemmelighed.
Og jeg råder dig til at vise ham, at du accepterer den,
særligt fordi den skyldes kirken.
Du må være rolig, Uhtred, respektfuld.
Min herre.
-Jeg bad om en privat... -Har du spist?
Der er tider, hvor jeg hungrer efter kød...
...og andre ting.
Men jeg ved, at nydelsen ville være kortvarig
og lidelsen lang, og jeg afskyr vælling.
Selvom min kone nægter at kalde det andet end suppe.
Du vil glædes over at høre mine spioners nyheder.
-Fra Werham? -Fra Irland.
Ivar, Ubbas bror, er blevet slået ihjel.
Hvilket ville være ubetydeligt, på nær det faktum,
at Ubba personligt ønsker at hævne ham.
Er det sandt?
En irer på den anden side af havet dræber en daner, og verden ændrer sig.
Guds hånd.
Er det noget, Ubba ville gøre, forlade Guthrum?
For at hævne sin bror, ja, hvis det tilskyndes af hans troldmand.
Har han en troldmand?
Og... Hvad laver denne troldmand,
kaster besværgelser, udøver magi?
Han rådgiver, herre. Han søger varsler, tegn, gode og dårlige.
Sikke noget nonsens.
Hvad er mirakler, herre, hvis ikke magi?
Mirakler udføres af Gud, ikke mænd.
Danerne ville sige det samme,
at varsler er gudernes gave.
Og de tager fejl.
Hvem gav tegnet til, at Ubba skal tage til Irland,
var det din guds hånd? Eller deres?
Der er kun én gud.
Så må han have talt til danerne.
Nu hvor Ubba er i Irland,
må Guthrum beslutte, om han vil kæmpe alene.
Han vil ikke kæmpe alene, ikke at han ikke kunne vinde.
Frygter han at miste for mange af sine egne mænd?
Ja, herre.
Jeg lærer, at den hedning kun tænker på personlig vinding.
En daner kunne aldrig døje min vælling.
Suppe, herre.
Er du lykkelig, adelsmand Uhtred, med Mildrith?
Ja, herre. Hun er en god hustru.
Men jeg havde ikke giftet mig med hende, havde jeg kendt til gælden.
Der stiger hvert år.
Jeg hører, at gælden kan annulleres efter din ordre.
Hvorfor skulle jeg nægte kirken 2.000 shilling?
-Jeg var ikke klar over, jeg skyldte dem. -Det er ingen hemmelighed.
Offer og bod er det, der adskiller os fra hedningene.
Jeg har min suppe, du har din gæld.
Wessex har brug for en hær, er du ikke enig?
En permanent og formidabel hær?
Jo, herre.
England, når det samles, får brug for en endnu større hær.
Garnisoner af tusinder, der alle skal bespises og betales.
Og det er min hensigt, at alle jordejere
skal bidrage til bespisningen af denne hær og dens kommandører.
Og jeg får brug for kommandører, Uhtred.
Mænd som Roms store generaler.
Se gælden som en gave,
en måde at bevise din tilknytning til Wessex og England.
Var jeg blevet fortalt sandheden fra begyndelsen, herre, kunne jeg...
Du går stadig med amuletten, kan jeg se.
Som minde om jarl Ragnar.
Og hvorfor går du ikke i kirke med din kone?
Hvorfor beder du ikke til Gud?
Gud har skabt alt, hvad der omgiver mig,
markerne, floderne, skoven.
Landet er min kirke.
Og jeg beder hver dag, herre, i stilhed.
-Han kan ikke tæmmes. -Men han er til at stole på.
Jeg vil ikke afskrive ham helt.
Jeg er sikker på, han kan være nyttig.
Hør mig! Werham er faldet!
Vi marcherer straks!
Alle mænd må være klar til at gøre, som kongen siger.
Danerne har taget befæstningen!
Werham er faldet! Vi marcherer straks!
Vi kunne vade rundt i blod og indvolde, før dagen er ovre.
Med lidt held.
WAREHAM KONGERIGET WESSEX
Lad ham, der er nok til alle.
Guthrum? De er her.
Sakserhæren samles.
-Er det Alfred? -Ja.
Er befæstningen repareret og sikker?
Godt. Han vil ikke angribe. Han er ikke nødsaget til det.
Han ved, vi vil være sultne inden for få dage.
Vi kan plyndre.
Nej, han vil tømme kornlagrene i de omkringliggende landsbyer.
Jeg har opdaget, at disse kirkerum
er underligt stille og fredfyldte.
Herre, jeg har ikke marcheret mine mænd
tværs over England for at lade dem sulte.
Jeg går ud på forsvarsværket.
Vi er kommet for at føre krig, Ragnar, men Ubba har forladt os.
For at hævne sin bror.
Du er her.
Burde du ikke hævne din far?
Når tiden er den rette.
Ja! Når tiden er den rette.
Vi har taget de første skridt mod Wessex!
Men Ubba har gjort os svage,
han har sat vores liv på spil!
Så indtil Ubba er tilbage, må vi skabe fred.
Så hvis du er der,
Gud af Rom, så slå mig ned.
Det tænkte jeg nok.
Vi er her for at vise dem, hvor mange vi er.
At vi står med Gud, og at dette er vores land.
At vi står med Gud,
og at dette er vores land.
Dette er vores land, vores Wessex.
Dette er vores England!
Og vi vil dræbe enhver hedensk satan, der prøver at tage det!
De vil tale, herre.
Det ved jeg. De vil købe sig tid.
Odda, sammen med vores vagter går du med mig.
Leofric, også dig.
Og fader Selbix.
Ja, herre.
Leofric, hvad mener du om befæstningen?
Den ser stærk nok ud, herre.
Der er intet brud, ingen tegn på varig skade.
Og hvis vi angreb?
Så ville vi lide.
Vi ville være heldige at komme ind, herre.
Godmorgen, kong Alfred.
Guthrum af danerne.
Jeg er også konge nu, af East Anglia.
Du behøver ikke bukke.
Jeg begynder. Jeg vil foreslå en våbenhvile.
Hvis der skal være våbenhvile, jarl Guthrum,
må du igen forlade Wessex.
-Og hvis jeg nægter? -Så omringer vi jer.
Ja, I omringer en lille befæstning,
men vi danere omringer hele dit kongerige.
Når det så er sagt, har jeg besluttet at rejse over havet.
Derfor vil jeg sende bud efter skibe.
-Hvor mange skibe. -Ikke mere end 15.
Godt, dine skibe har en måned til at ankomme.
Det er ikke længe nok.
Mad og mjød til én måned,
eller I må gå tilbage til East Anglia.
Så sender jeg bud efter 200 skibe og håber, de kommer, før vi sulter.
-En måned er nok. -Det er min grænse.
I kan ikke tage befæstningen, det ved du.
Mad og mjød til en måned, ikke mere,
da vil havstormene være begyndt, Guds storme.
Vi vil være væk om en måned,
når I leverer mad og mjød.
Uhtred, du kommer til mig efter dine bønner.
Ja, herre.
Fader Selbix, du beder med mig.
Ja, herre.
Sid ned.
Tak, herre.
Jeg har en opgave til dig, fader.
Sig det blot.
Som garanti for freden,
skal du tages som gidsel, en ud af ti.
Danerne giver også ti i bytte.
Herre, hedningene værdsætter ikke præster.
Du kunne lige så godt tilbyde dem en hund.
Jeg hører, at Guthrum er nysgerrig omkring vores tro.
Du skal blive hans lærer, give ham instruktioner.
Og hvis han nægter at blive min elev?
Så bliv ved, venligt, med humor, som du gør.
Tag ikke fejl,
hvis Guthrum går med til at blive døbt,
så er krigen forbi, England er vores.
Det ville i sandhed være Guds arbejde.
Tilgiv mig, herre, men jeg kan ikke undgå at føle frygt.
De er ikke tilfredse med kun at dræbe en præst.
Frygten er i os alle...
...ligeså er styrke.
Herre, jeg ville være mere nyttig som kriger,
når våbenhvilen slår fejl.
Våbenhvilen skal nok holde for en tid,
og i den tid skal du
være mine øjne og ører inde i fæstningen.
-Og lytte efter hvad? -Ubba.
Hvis du hører om hans tilbagevenden, flygter du.
Og hvis jeg er i lænker?
Vores mænd vil spredes, der er marker, der skal arbejdes i,
men jeg bygger et tårn på bakken,
du flygter og tænder ild i det.
Herre, du ved vel, at det næsten vil være umuligt at flygte?
Hvis Ubba vender tilbage, vil gidslerne blive dræbt, og danerne vil angribe.
Ved synet af det første signal, der bliver tændt,
vil andre blive tændt, og hele Wessex blive kaldt til våben.
Og hvis jeg nægter at blive gidsel?
Så vil en anden mand tænde signalet.
Hvorfor kan du ikke acceptere mig?
Jeg har ikke været andet end sandfærdig,
hvorfor sættes jeg konstant på prøve?
Hvorfor viser du ikke din konge den fornødne respekt?
Fordi du, Uhtred af et eller andet sted, ser mig ikke som din konge!
Du ser ikke min Gud som din Gud!
Herre?
Jeg er ikke færdig med dig endnu!
Guthrum venter på at høre om Ubbas tilbagevenden fra Irland.
Jeg må vide, hvornår dette sker, og helst før end senere.
Du er den eneste mand,
der kunne finde de oplysninger.
Ja, det er muligt, at du vil dø,
men det er muligt, at vi alle dør.
Du går til danerne.
Om du gør det som saksergidsel
eller vikingekriger, det er dit valg.
Jeg gør, som du beder om.
Men hvis mit barn fødes, mens jeg er gidsel,
beder jeg dig om at sende besked.
Selvfølgelig, og skulle du dø i fangenskab,
så vid, at gælden dør med dig.
Vil de behandle os godt? Du er en af dem.
Hvis jeg er en af dem, hvorfor er jeg så gidsel?
De vil behandle os godt,
så længe våbenhvilen holder.
Og hvis den bryder sammen?
Så vil de dræbe os alle, præsten først.
Jeg har affundet mig med det. Jeg er klar.
Godaften, og Gud velsigne jer alle.
Stakler.
Og os, fader, hvad er vi?
Vi er heldige, herre. Vi kender Gud.
Selvom jeg indrømmer, at jeg ikke har travlt med at møde ham.
Lad os bede til, at han føler ligeså.
Amen.
Er det det rak, så mange er bange for?
De er som børn!
Så er det nok. Nok!
De er vores gæster for en tid.
Der er kun én regel.
Om aftenen samles I i kirken,
dørene bliver låst.
Om dagen er I fri
til at gå, tale, hoppe, kneppe og bære våben.
Mine mænd har ordrer om ikke at dræbe jer...
...medmindre I fortjener at blive dræbt.
Jeg er Guthrum... Og en dag bliver jeg jeres konge.
Forstår I, hvad jeg har sagt?
Sig: "Ja, herre."
Ja, herre.
Jeg hørte dig ikke.
Jeg forstår, herre.
Måske giver jeg dig til Ubba som gave.
Hvis han vender tilbage fra Irland.
Det er muligt, at han ikke gør.
Men så bliver hans mænd mine,
og jeg vil ære ham ved selv at dræbe dig.
Med pile, måske.
-Ragnar Ragnarson! -Her.
Ham her kender du, hold ham ude af mit åsyn.
Før dem over i kirken og giv dem mad.
Nu er du, hvor du hører til.
Nu er jeg sammen med min bror.
Jeg vil minde dig om, hvordan det er
at være daner og få dig til at blive.
Brida er her.
Jeg drømmer om dig, forførerske.
Det er jeg ikke overrasket over.
Du er blevet voksen.
Du bør vide, at jeg er sammen med Ragnar nu.
Han er min mand.
Det er godt.
Du bør vide, at jeg er gift.
Gift! Hvor er du blevet voksen!
-Er han gift? -Ja, han er gift!
Tiden går hurtigere, end jeg troede.
I aften drikker vi os fulde, det er vi nødt til!
Jeg skal være inde i kirken.
Nej, i aften drikker vi os fulde,
jeg følger dig selv til kirken, ellers sover vi, hvor vi falder om.
Og... Vi må tale om fremtiden.
Vi er roere!
Træk!
Uhtred, træk for mig.
Jeg skal pisse.
Jeg kommer tilbage.
Ragnar!
Jeg har ikke grint sådan længe.
Så har du ikke levet.
Eller som Ravn ville sige: "I morgen dør vi."
Hvornår har han sagt det?
Da du var ude og hugge brænde.
Jeg skal faktisk pisse.
Hvad du skal, er at holde op med at drikke.
I morgen dør vi!
Han er glad for at se dig.
Jeg har savnet ham.
Jeg har savnet jer begge.
Er du hans kone?
Jeg er sammen med ham.
Er hun smuk?
Hun hedder Mildrith. Ja, hun er smuk.
Hun bærer mit barn.
Hvem bestemte, at du skulle giftes?
Alfred.
Jeg har det land, som jeg bad om, i Wessex.
Du sværger Alfred en ed. Du gifter dig for Alfred.
Du har land, du har fået af Alfred.
Din kone bærer dit barn,
og dog gives du som gidsel af Alfred?
Er du spion, Uhtred?
Ved første tegn på, at Ubba kommer, skal jeg flygte.
Men jeg ved, at når Ubba kommer,
vil gidslerne blive dræbt.
Alfred er ikke glad for mig.
Benægt ham,
nægt at være gidsel, slut dig til os.
Jeg bør spørge, Uhtred, ikke at det betyder noget,
men jeg bør spørge.
Er det et problem for dig, at Brida er sammen med mig nu?
Nej, jeg er glad for det.
Det sværger jeg.
Ikke at hun tænker på, hvad du synes.
Jeg ville kneppe hende alligevel.
Med ømhed.
-Og med min tilladelse. -Det ved jeg.
Ved du, at Uhtred skal være far?
Far... Hvornår?
Snart, hører jeg.
Du vil gerne se det.
Ja, jeg håber at vende tilbage til min kone og mit barn.
Ragnar, jeg vil hævne vores far sammen med dig.
Kjartan skal bøde for det.
Du skulle have sluttet dig til mig for måneder siden, sammen med Brida.
Jeg svor en ed.
Til en falsk sakserkonge!
Ubba ville slå mig ihjel, jeg havde ingen steder at tage hen.
Jeg har tænkt over den aften i skoven.
Du havde valget mellem at være sakser eller daner.
Nej, jeg havde svoret en ed.
Du skulle have sluttet dig til mig.
Jeg vil dræbe Kjartan med dig.
Jeg følger dig hen i kirken.
I seng.
-Hvad er det? -Det er en søn, frue.
En flot dreng.
Du skal hedde Uhtred, søn af Uhtred.
Godmorgen, Uhtred.
Godmorgen, fader.
Det regner igen.
Den ene dag ligner den anden.
Det gør den.
Men vi er i live til at mærke det.
Hvordan går dine samtaler med Guthrum?
Er han kristen endnu?
Jeg tror, at øjeblikket er nært.
Jeg lader ham ofte tænke alene i kirken.
Guthrum holder af at tænke over krige og kongeriger.
Jeg har fortalt ham, at han kan tage del i kongeriget i Himlen.
En mand kan ændre sig, Uhtred.
Fremad.
Gud velsigne dig. Må du få en god dag.
Tak, fader.
Han er kongernes konge
og i stand til mægtige ting.
-Såsom? -Såsom mirakler.
Mirakler!
Såsom hvad?
Såsom... Dig, her.
Du er et mirakel.
Han har gjort dig stærk, men barmhjertig.
Han har gjort dig stolt, men ydmyg.
Han har gjort dig ivrig efter at lære.
Han har givet dig fri vilje
i håb om, at du vil finde modet
til at vælge Ham over alt andet.
Og jeg tror,
jeg tror oprigtigt, at han vil blive belønnet.
-Jeg har en besked til Guthrum. -Han er i kirken.
Må jeg tale, herre?
Gerne.
Ubba og hans hær er tilbage fra Irland.
De går i land nordpå, ved Severn.
Og hvor er min flåde?
De forlod Lundene for dage siden og er her næsten, herre.
Alle skibene kommer, alle mænd vil være hos dig.
Det er godt nyt.
Jeg sender dig til din himmel.
Der er ikke grund til at takke mig.
Fader...
Ubba er tilbage. Har de sagt det?
Freden er forbi, mænd.
Forbered jer på kamp.
Saksergidslerne, dræb dem.
Fang ham!
Skær ham i stykker!
Lad ham være! Lad ham være, siger jeg!
Ragner, træd til side.
Du ved, at gidslerne må dø.
Så slå ham ihjel!
Du er velkommen til at slå ham ihjel,
men du må slå mig ihjel først.
Jeg kunne have klaret mig uden dette.
Han er sakser. Han er en forræder. Han er fjenden.
Men for at nå ham, må du dræbe mig.
Mine mænd vil ikke følge dig.
Jeg viser dig en sidste godhed.
Frigiv ham, uden en hest.
Er du okay?
Jeg mangler ord.
Tag af sted. Tag hjem og se dit barn.
Gå.
Jeg vil være hos dig.
Jer begge.