Mitt navn er Uhtred, sønn av Uhtred.
Jeg ble født som ealdorman av Northumbria,
den rettmessige arving til Bebbanburg.
Men skjebnen bestemte at jeg vokste opp som dane.
Det var mitt liv.
Inntil min familie ble myrdet.
Det ble spredd rykter om at jeg var ansvarlig.
En sakserslave, han drepte sin herre i et bryllupsselskap.
Så Brida og jeg flyktet til Wessex.
Til Alfred, en mann som skulle bli konge.
Men ikke alle var enige.
Jeg er min fars arving!
Jeg sverget en ed til denne kongen.
En ed som kostet meg Brida,
og hindret meg i å slå meg sammen med min bror Ragnar.
Skjebnen er alt.
DET SISTE KONGEDØMMET
Du fortjener ikke å gifte deg.
Den kvinnen er en dame, og du er en hedning.
Du kan bade hele dagen, og du stinker fortsatt av grisedritt.
Har du sett på meg, Odda-gutten?
Skulle jeg giftet meg med deg?
Ti sølvstykker om du går din vei.
Vet faren din at du er her?
Elleve stykker.
Hva med vekten av mitt sverd, i sølv?
Tullprat.
Da gifter jeg meg med jenta, og i kveld skal jeg pløye henne.
Hvorfor må du snakke slik om henne?
Kanskje du vil ha henne for deg selv, Odda.
Du vil ha henne under deg. Har jeg rett?
Du er umulig å snakke med, alt er bare et spill.
Jeg håper for Mildriths skyld at din tid på jorden er kort.
Du er ikke en ealdorman, og du skal aldri bli en.
Jeg fikk ikke lov å møte henne. Jeg har ikke sett henne.
Det er slik det gjøres.
Jeg visste ikke at hun eksisterte før i går.
-Hun er nok alminnelig og from. -Å ja, hun er nok from, ja.
Om hun spredte sine ben, ville Alfred vært på henne allerede.
-Har du sett henne? -Fra et stykke unna.
Alminnelig er en grei beskrivelse.
-Hvor mye var prisen på bruden? -Trettitre stykker.
Som jeg har betalt til hennes gudfar Odda, og som jeg skal se til at hun mottar.
Jeg har gitt løfter... Hevn og slikt.
Hvorfor er du her? Vet du det?
Hun bringer land. Jeg blir herre under Alfred.
Jeg kan gjøre det vel, samle menn.
-Ta tilbake det som er mitt. -Alt det er gode grunner.
Alminnelig eller ikke, hun har sin misjon.
Løftene du har gitt vil stå.
Blodfeider varer en livslengde.
Det du gjør, vriompeis, er å leve hver dag til den siste.
Presten har endelig kommet, la oss få dette gjort.
Du trenger ikke gjøre dette.
Jeg kan be Alfred om nåde.
Hun er her, ære være Gud.
Du burde stå og vise respekt, om ikke akkurat ren.
-Hvordan ser hun ut? -Vettskremt, kan jeg tenke.
Om du kunne holde seremonien enkel, fader Beocca,
vil jeg være takknemlig. Jeg har ærender med kongen.
Bruden har fått sin pris?
Hun vil.
Dere er vitner.
Takk, herre.
Hvis det forlovede paret kan bli med meg til alteret...
-Og holde hender. -Vær kort.
Må Gud i himmelen se ned med nåde
på hans hengivne tjenere Uhtred og Mildrith.
Må Han velsigne deres forening med kjærlighet og barn og rikdom,
og må de til gjengjeld, huske å takke og prise
og leve hver dag etter Hans hellige ord.
-Amen. -Amen.
Amen.
Dere er nå forent som mann og kone under Guds åsyn.
Gledestårer.
La meg hjelpe deg med det.
Takk, herre.
Jeg er en heldig mann, som har en så vakker kone.
Det må ha vært mange friere, det er jeg sikker på.
Du er snill som tror det.
Har jeg rett?
Ingen passende, herre.
Mitt navn er Uhtred, så kall meg Uhtred.
Vriompeis. På tide at vi kommer oss av gårde.
Eller, fra tid til annen kan du ønske å kalle meg vriompeis.
Herre...
Daner.
Hvorfor stopper vi?
Hvem er de?
Sikkert jaktfolk.
Men daner uansett.
Vil de angripe?
Vi fortsetter.
De følger etter.
Vi går videre. De vil ikke angripe.
Hvorfor har du da trukket sverdet?
For å vise dem at i alle fall en av dem vil dø.
En eller to.
De er langt inne i Wessex.
De er Guthrums menn.
De er langt borte fra Lundene.
Herre, ekteskapet har funnet sted.
De er nå på veien til gården.
Gode nyheter. Takk til deg, Odda.
Nå skal vi få se hvordan han reagerer på utfordringen.
Det er gjort nå, herre, jeg bekymrer meg for Mildrith.
Hun må fortelle ham hvordan det ligger an.
Å, han vil nok kjefte på henne, for det er jeg sikker på, Odda.
Men hans virkelige raseri vil være reservert for deg og meg.
Han hater å ha gjeld til Gud og konge,
men om han skal bli en ekte ealdorman...
...må han akseptere byrden, det er det som er testen.
Ja, herre.
Mildrith er hans vakre trøst.
Ble han betatt av henne?
Det ble han, herre.
Hvorfor har du ikke allerede giftet deg?
Du er jo gammel nok til å ha hatt to eller tre barn allerede.
Herre Vriompeis, det er en tid for slike spørsmål og det er ikke nå.
Hvorfor har Alfred gitt meg slik en vakker brud?
På grunn av gjeld, gjetter jeg.
Det er ikke for meg å fortelle deg.
Hvor mye?
Min far ville finne nåde hos Gud,
så han tilga en tiendedel av sine områder til kirken.
De eier den ikke, men de får avkastningen;
faktisk forlanger de avkastningen,
selv om innhøstninger feiler og danene raider.
Gud er god.
Så biskopen tok min far for retten.
Hvor stor er gjelden?
Kirken er loven, og loven bestemte at min far skyldte dem en stor sum,
langt over hans evne til å betale.
Hvor mye?
Han døde like etter.
Det er en betydelig sum, herre, og det øker for hvert år.
Alfred kunne ha slettet gjelden, men han har valgt å ikke gjøre det.
Gjelden er på 2000 shilling, herre.
Faen ta han.
Faen ta alt han står for.
Faen ta kirken hans. Faen ta guden hans--
Herre, jeg må si...
-Jeg liker ikke blasfemien din. -Mitt navn er Uhtred.
Men for all del kall meg dumskalle for ikke å ha sett dette før.
Ditt nye hjem, herre.
Landet ser bra ut, men bygningene må repareres.
KONGEDØMMET WESSEX
Se, familiene som bor her har kommet for å lykkeønske oss.
Send dem tilbake til sine hjem.
De har kommet for å ønske oss vel. Jeg har kjent dem hele mitt liv.
Herre... Frue.
Oswald tar seg av gården, han bor like ved.
Velkommen hjem.
Ta imot våre gode ønsker for deres ekteskap.
Tusen takk, Oswald, takk skal du ha.
Så snilt av dere alle å samles og hilse meg og min herre, Uhtred.
Vi har forberedt et bord, herre, for din glede.
Vi takker deg, men vi er trette.
Selvsagt, herre.
Takk skal du ha Oswald, du er snill.
Jeg har en bryllupsgave, for hver familie.
-Dette sølvet... -Tusen takk, fru Mildrith.
-...for din godhet og din lojalitet. -Tusen takk, det er for meget.
For å ha tatt vare på gården i mitt lange fravær.
Nå, der var et velkomment syn.
Jeg forventet å se en hall, og jeg finner dette.
Betal din gjeld, og du kan bygge en hall.
Fortalte jeg deg ikke at drittsekken tenker? Alfred.
Om han tror han kan få meg ti å tigge, kan han tro om igjen.
Han vil ikke at du skal tigge, men adlyde.
Aldri.
Om du har bruk for meg herre, hviler jeg.
Det ser ut til at jeg er trett.
Jeg skylder 2000 shilling til kirken, og du deler ut sølv til dine leietakere.
Det er mitt sølv.
-Du kan ta det som er i min pung. -Jeg vil ikke ha det.
Så hvorfor kjefte på meg?
Røyskatten, sjefen over gården din.
-Hans navn er Oswald. -Han trenger å bli passet på.
-Min far stolte på ham. -Han har det for bra, etter utseendet.
Jeg finner min vei til låven.
Du er gjest. Du kan sove i huset.
Jeg foretrekker låven. Takk skal du ha.
Det er din bryllupsnatt.
God natt frue. Vriompeis.
Kan jeg gå nå?
Hvor mange sølvstykker mottok du, som din pris?
Atten.
Stemmer det?
Prisen var 33.
Jeg er sikker på at det var en ærlig feil.
Du ble ranet. Slik jeg ble ranet!
Den prisen er din sikkerhet, og du skal ha den, det hele.
Kan jeg hvile?
Ja.
Jeg beklager at dagen har vært en skuffelse for deg, herre.
For oss begge.
Du har et godt hjerte, som gir sølvet ditt bort som gave.
Odda skylder deg 15 stykker til, jeg skal sørge for at han betaler.
Og gjelden klandrer jeg ikke deg for.
Det er Alfreds bedrageri.
Jeg burde ha vært klokere.
Men du blendet meg.
Du burde spise.
Jeg skal spise, men jeg vil ikke spise alene.
Gud har gjort meg til din kone. Det må være en grunn til det.
Gud er god.
Hva er det du ser på?
Det er et arr tvers over landet, der.
Den evigvarende linjen av daner på marsj.
Ragnar.
Når beskjeden kommer til Alfred, vil det være for sent.
De trenger vinger.
Dra.
Oswald, hvilken by ligger i den retningen?
Om de holder seg mot vest,
vil de kommer til fortet om en dag eller to, ved Werham.
Ta familien din og de andre til åsene til vi vet at de har passert.
-Gjør det nå. -Og fru Mildrith?
Hun reiser med meg... til Winchester.
Ja, herre.
Hvor mange ser du?
Spørsmålet er hvor mange kommer etter?
KONGEDØMMET WESSEX
Wessex blir invadert, og vi er fortalt å vente mens han ber.
Gud er hans styrke, Uhtred.
Han burde være på hesteryggen, ikke på knærne.
-Jeg hater dette stedet. -Det blir verre.
Mildrith. Jeg ble ikke fortalt at du var her.
-Hvor bra å se deg. -Herre.
Og så mye av deg.
Er han klar?
Kongen er klar, så er hans råd.
Med meg.
Du så 300 menn eller flere marsjere rett over Wessex, og du gjorde ingenting?
Jeg er her.
Et sendebud kunne blitt sendt i ditt sted, en gutt.
Hvorfor har du ikke konfrontert disse danene?
Du har menn. Det er din hensikt, å skape krigere.
Jeg har fått bare 20 menn og deres koner, mesteparten arbeider på jordene.
Det ville ha vært ren slakt, herre.
Men du valgte å ikke kjempe. Det får vi aldri vite.
En kriger kan kun dø en gang! Hvorfor dø forgjeves?
Danene har enten reist fra Lundene eller East Anglia. Ble de ikke sett?
Vi har holdt vakt med skipene, de holder seg på Themsen.
En tabbe.
Om Werham blir tatt, vil skipene følge etter,
300 menn vil bli 3000.
Mitt råd er at vi marsjerer, uten å vente.
Kongen ba ikke om ditt råd.
Leofric, mannen jeg kan stole på, hvor mange daner så du?
Mange flere enn to hundre.
Hver eneste en kriger.
Werham vil slite for å holde dem tilbake.
Freden er over.
Vi må marsjere mot Werham
og be til Gud at vi ankommer før fortet faller.
Du tror det er en invasjon, herre?
Det kan veldig gjerne være begynnelsen på den store danerhæren, ja.
Rådet er endt. Ealdormenn av Wessex, forbered deres menn.
Fader Beocca!
-Jeg skal be før vi drar. -Ja, min herre.
Fader. Jeg trenger å snakke med kongen, privat?
Jeg vil spørre.
Men jeg noterer at du fortsatt trenger å lære respekt.
Ealdorman Odda, om jeg får si mitt.
Du skylder min kone halvparten av hennes pris.
Jeg betalte 33 sølvstykker, hun fikk bare 18.
En ærlig feil, forsikret hun meg.
Er det sant?
Betal ham.
Gjør klar mennene for å marsjere over Werham.
Du skal vite at Mildrith er en glede å pløye.
Du er hedning.
Og du er jomfru.
Nei, det er jeg ikke.
Jo, det er han!
Hva er det?
Lov meg at du kommer trygt tilbake.
-To armer, begge ørene. -Lov meg.
Jeg skal gjøre mitt beste. Men bare om du gjør det samme.
Kommer de, ikke gjem deg i en kirke eller kloster.
Dra til åsene, skogene, og jeg vil komme...
Til dere begge.
Vriompeis!
Kyss henne, og la oss komme oss av gårde.
Mildrith min kjære, jeg har lett etter deg.
Fru Ælswith!
Så bra å se deg og å se deg slik du er nå.
-Den nekter å holde seg i ro. -Det samme med min.
Å, slik vi må lide.
Jeg ber om at vi begge overlever. Om at vi alle fire overlever.
Det er opp til Gud.
Jeg har savnet deg, Mildrith, og bedt for deg, stakkars deg.
Hvorfor stakkars?
Leve med den mannen de presset på deg, den hedningen.
Å ta imot hans sæd og alt det.
Uhtred er skikkelig. Han behandler meg bra... det gjør han.
Gud velsigne din lojalitet,
men med hell vil han dø i kamp, og snart.
Vennligst fortell meg at du er sulten.
Jeg er... litt.
Møt meg i kjøkkenet. Jeg har ordnet et måltid for de gravide.
-Men ingen hastige bønner. -Nei, nei, selvsagt ikke.
Å herre, han er ikke en av dine mest beskjedne
eller hengivne tjenere, men jeg ber, pass på han.
La han gjøre slik du vil, la han møte sitt barn.
Jeg var glad for å se din frue i dag, din kone... bærende på et barn.
-Ja. -Det er Guds velsignelse.
Det virker som det var i går
jeg døpte deg som Osbert, og så igjen som Uhtred.
Hva er det du vil snakke med kongen om?
Det er mellom meg og kongen.
Han ser deg, Uhtred.
-Gud? -Alfred...
Han ser hva du gjør. Han vurderer deg som en herre.
Han har ingen rett til å dømme.
Han er en konge.
Han løy til meg om giftermålet.
Du tenker på gjelden?
-Du visste om det? -Det er ingen hemmelighet.
Jeg ber deg om å vise han at du aksepterer det,
spesielt siden det er gjeld til kirken.
Du må holde deg rolig, Uhtred, respektfull.
Min herre.
-Jeg ba om et privat... -Har du spist?
Nei.
Det er ganger da jeg begjærer kjøtt...
...og andre ting.
Men jeg vet at tilfredsstillelsen vil være flyktig,
lidelsen forlenget, så jeg lider med velling.
Selv om min kone ikke tillater at det kalles annet enn buljong.
Du vil bli glad for å få vite at mine spioner har nyheter.
-Fra Werham? -Fra Irland.
Ivar, Ubbas bror har blitt drept der.
Som er irrelevant, bortsett fra det faktum at Ubba ønsker å hevne ham, personlig.
Dette er sant?
En ire krysser havet, dreper en dane, og verden endres.
Guds hånd.
Er dette noe Ubba ville ha gjort, forlate Guthrum?
For å hevne hans bror, ja, om han stoler på trollmannens historie.
Han har en trollmann?
Og... hva er det denne trollmannen gjør,
forhekser, gjør magiske triks?
Han gir råd, herre. Han ser etter omen, tegn, gode og dårlige.
Å, for noe tull.
Hva er mirakler, herre, om ikke magisk?
Mirakler utføres av Gud, ikke menn.
Danene vil si det samme, at omen er gaver fra gudene.
Og de tar feil.
Hvem ga signalet for Ubba å dra til Irland,
var det din Guds hånd? Eller deres?
Det er bare en Gud.
Da må han ha snakket til danene.
Med Ubba nå i Irland må Guthrum nå bestemme om han vil kjempe alene.
Han vil ikke kjempe alene, ikke det at han ikke kunne vinne.
Han frykter å miste for mange av sine menn?
Ja, herre.
Jeg lærer at hedninger kun bryr seg om egen vinning.
En dane kunne aldri lide seg gjennom min velling.
Buljong, herre.
Du er lykkelig, ealdorman Uhtred, med Mildrith?
Ja, herre. Hun er en god kone.
Men jeg visste ikke at ved å ekte henne, ble jeg skyldig 2000 shilling.
Som øker for hvert år.
Jeg er blitt fortalt at et ord fra deg kan fjerne gjelden.
Hvorfor skal jeg nekte kirken 2000 shilling?
-Jeg visste ikke at jeg skyldte det. -Det er ingen hemmelighet.
Offer og bot er hva som skiller oss fra hedningene.
Jeg har min buljong, du har din gjeld.
Wessex trenger en armé, er du enig?
En permanent og formidabel armé.
Ja, herre.
England, når det endelig kommer, vil trenge en større armé.
Forlegninger med mange tusen menn. Alle vil trenge forpleining, og betaling.
Det er min hensikt at alle landeiere
skal bidra til forpleining av denne arméen og dets kommandanter.
Og jeg vil trenge kommandanter, Uhtred.
Menn lik de store romerske generalene.
Se på gjelden som en gave.
En måte å vise din hengivenhet for Wessex og til England.
Hadde jeg blitt fortalt sannheten fra starten, herre, kunne jeg ha...
-Du bærer fortsatt amuletten, ser jeg. -For å minne meg om jarl Ragnar.
Hvorfor går du ikke i kirken med din kone? Hvorfor ber du ikke til Gud?
Gud skapte alt som er rundt meg:
Fjordene, elvene, skogen.
Landet er min kirke.
Og jeg ber hver dag, herre, i stillhet.
-Han kan ikke bli temmet. -Men han kan bli stolt på.
Jeg vil ikke oppgi ham helt.
Det er bruk for ham, det er jeg sikker på.
Hør meg! Werham har falt!
Vi marsjerer umiddelbart!
Hver mann må være klar til å gjøre som kongen befaler.
Danene har tatt fortet!
Werham har falt! Vi marsjerer med en gang!
Vi kan skli i blod og innvoller før dagen er over.
Med hell.
KONGEDØMMET WESSEX
La han være, det er nok til alle.
Guthrum? De er her.
Sakserarméen samler seg.
-Er det Alfred? -Ja.
Er fortet reparert og sikret?
Ja.
Godt. Han vil ikke angripe. Han trenger ikke.
Han vet vi vil være sultne innen dager.
Vi kan plyndre.
Nei, han vil tømme alle korn- lagrene i landsbyene rundt.
Jeg finner disse kirkerommene merkelig stille og fredelige.
Herre, jeg marsjerte ikke mine menn
halvveis gjennom England for at de skulle sulte.
Jeg skal være på vollene.
Vi kom for krig Ragnar, men Ubba har trukket seg.
For å hevne sin bror.
Du er her.
Skal du ikke hevne din far?
Når tiden er inne.
Ja! Når tiden er inne.
Vi har tatt de første steg mot Wessex!
Men Ubba har forlatt oss svake...
han risikerte alle våre liv.
Så inntil Ubba kommer tilbake, må vi holde fred.
Så om du er der, Romas gud...
slå meg ned.
Ikke det, nei.
Vi er her for å vise dem hvor mange vi er.
At vi er her med Gud, og at dette er vårt land.
At vi er her med Gud...
og at dette er vårt land.
Dette er vårt land, vårt Wessex.
Dette er vårt England!
Og vi skal myrde enhver hedning drittsekk som prøver å ta det!
De ønsker å snakke, herre.
Jeg vet hva de vil. De vil ha tid.
Odda, med dine vakter, du skal gå med meg.
Leofric, du også.
Og fader Selbix.
Ja, herre.
Leofric, hva tror du om fortet?
Det ser sterkt nok ut, herre.
Ingen brudd, ingen tegn på varig skade.
Og om vi angrep?
Vi vil lide.
Vi vil være heldige om vi får se innsiden, herre.
God morgen, kong Alfred.
Guthrum av danene.
Jeg er en konge nå, konge av East Anglia.
Du trenger ikke bukke.
Jeg vil begynne. Jeg foreslår en våpenhvile.
For at en våpenhvile skal inntre, jarl Guthrum,
må du forlate Wessex, enda en gang.
-Og hvis jeg nekter? -Vi omringer deg.
Ja, du omringer et lite fort, men vi daner omringer hele ditt kongedømme.
Når det er sagt, har jeg besluttet at jeg skal dra herfra, havveien.
Derfor vil jeg sende etter skip.
-Hvor mange skip? -Ikke flere enn 15.
Veldig bra, dine skip har en måned til å ankomme.
Ikke nok tid.
Mat og øl kun for en måned,
eller du kan gå tilbake til East-Anglia.
Da vil jeg sende for 200 skip og håpe de ankommer før vi sulter.
-En måned er ikke nok. -Det er min grense.
Du kan ikke ta tilbake fortet, det vet du.
Mat og øl for en måned, ikke mer,
før havstormene har kommet, Guds stormer.
Vi vil være borte innen en måned
fra leveransen av mat og øl starter.
Uhtred, du vil komme til meg etter bønn.
Ja, herre.
Fader Selbix, du vil be med meg.
Ja, herre.
Vennligst sitt.
Takk, herre.
Jeg har et oppdrag for deg, fader.
Det er bare å si det.
Som en garanti for freden, skal du være et gissel. Ett av ti.
Også danene vil gi ti til gjengjeld.
Men herre, hedningene bryr seg ikke om prester.
Du kunne like gjerne tilbudt en hund.
Jeg hører Guthrum er spent på vår tro.
Jeg vil du skal bli hans lærer.
Tilby instrukser.
Og hvis han nekter å bli en elev?
Da skal du insistere, med humor, slik du pleier.
Noter mine ord...
om Guthrum til slutt aksepterer å bli døpt,
da er denne krigen over. England er vårt.
Dette vil virkelig bli Guds arbeide du gjør.
Tilgi meg herre, men jeg kan ikke hjelpe for at jeg er redd.
De er ikke fornøyd med bare å drepe en prest.
Frykt er inne i alle av oss...
...så også er styrke.
Herre, jeg vil gjøre mer nytte som kriger, når våpenhvilen er over.
Å, våpenhvilen vil holde, for en tid,
og i den tiden vil du være mine øyne og ører på innsiden av fortet.
-Høre etter hva? -For Ubba.
Om og når du får høre om hans retur, vil du stikke av.
Og om jeg er i lenker?
Våre menn her har jorder å arbeide på,
men jeg vil bygge en varde på åsen. Du skal rømme og sette fyr på den.
Herre, du vet at å unnslippe er nær sagt umulig?
Om Ubba kommer tilbake, vil gislene myrdes og danene angripe.
Ved synet av denne første varden i flammer
vil andre flammer starte og hele Wessex blir kalt til krig.
-Og om jeg nekter å være et gissel? -Da vil en annen sette fyr på varden.
Hvorfor kan du ikke akseptere meg?
Jeg har ikke vært annet enn sannferdig med deg; hvorfor skal jeg alltid testes?
Hvorfor viser du ikke din konge den respekt han fortjener?
Fordi du, Uhtred av ett-eller-annet , du ser ikke på meg som din konge!
Du ser ikke på min Gud som din Gud!
-Herre? -Jeg er ikke ferdig med deg ennå!
Guthrum venter på å høre at Ubba kommer tilbake fra Irland.
Jeg trenger å vite når dette skjer, før heller enn senere.
Du... er den eneste mann
som vil klare å skaffe denne informasjonen raskt.
Ja, det er mulig du vil dø,
men det er mest sannsynlig at vi alle skal... dø.
Du vil dra til danene.
Hvordan du drar, som et sakser-gissel, eller en viking-kriger, er opp til deg.
Jeg skal gjøre som du ber om.
Men om mitt barn er født mens jeg er fange,
ber jeg at du sender ord.
Og selvsagt, skulle du dø som fange,
skal du vite at gjelden dør med deg.
Vil de behandle oss vel? Du er en av dem.
Om jeg er en av dem, hvorfor er jeg da et gissel?
De vil behandle oss godt, så lenge våpenhvilen holder.
-Og om den feiler? -De vil drepe oss alle, presten først.
Jeg har min fred. Jeg er klar.
God kveld, og Gud velsigne dere alle.
Stakkars jævler.
Og vi, fader, hva er vi?
Vi er heldige, herre. Vi har Gud.
Greit nok, men jeg har ingen hast med å møte han.
La oss be om at han har det slik også.
Amen.
Er dette pøblene som så mange er redd for?
De er jo som barn!
Nok. Nok!
De er våre gjester, for en stund.
Det er bare en regel:
På kvelden vil dere samles og sove i kirken.
Dørene blir stengt.
Når daggry kommer, settes dere fri
for å gå, snakke, hoppe, knulle, bære våpen.
Mine menn har ordre om å ikke drepe dere...
... om dere ikke gjør dere fortjent til det.
Jeg er Guthrum... og en dag vil jeg være deres konge.
Forstår dere hva jeg har sagt?
Dere skal alle svare “ja, herre.”
Ja, herre.
Jeg hørte ikke dere.
Jeg forstår deg, herre.
Kanskje jeg skal lage en gave av deg til Ubba.
Om han kommer tilbake fra Irland.
Men kanskje ikke, det er mulig.
Men da vil hans menn bli mine menn,
og jeg vil ære han ved å selv drepe deg.
Kanskje med piler.
-Ragnar Ragnarson. -Her.
Du kjenner denne godt, hold han vekk fra meg.
Ta dem til kirken. Gi dem mat.
-Nå er du der du der du tilhører. -Nå er jeg med min bror.
Jeg vil minne deg på hva det betyr å være en dane, og få deg til å bli her.
Brida er her.
Jeg drømte om deg, din heks.
Jeg er ikke forbauset.
Du er vokst til.
Du må vite at jeg er med Ragnar nå. Han er min mann.
Det er bra. Det er bra.
Du må vite at jeg er gift.
Gift! Du har virkelig blitt voksen.
-Er han gift? -Ja, han er gift!
Ting går raskere en jeg hadde trodd.
I kveld må vi bli fulle, mener jeg!
Jeg trenger å gå til kirken.
Nei, i kveld skal vi drikke oss fulle,
jeg kan selv ta deg til kirken, eller så sover vi der vi faller.
Og... vi må snakke om fremtiden.
Vi er roere!
Dra! Dra!
Uhtred, dra for meg.
Jeg må pisse.
Jeg kommer tilbake.
Ragnar, Ragnar!
Jeg har ikke ledd så mye på lang tid.
Da har du ikke levd.
Eller som Ravn ville ha sagt: “Vi dør i morgen.”
Når sa han det?
Når du var ute for å hugge ved.
Vel, jeg trenger faktisk å pisse.
Det du trenger, er å slutte å drikke.
Vi dør i morgen!
-Han er glad for å se deg. -Jeg har savnet han.
Jeg har savnet dere begge.
Er du hans kone?
Jeg er sammen med han.
Er hun vakker?
Hun heter Mildrith. Ja, hun er vakker.
Hun bærer mitt barn.
Hvem bestemte at du skulle gifte deg?
Alfred.
Jeg har det landet jeg ba om, i Wessex.
Du sverget en ed for Alfred. Du giftet deg for Alfred.
Du har land gitt til deg fra Alfred.
Din kone bærer ditt barn,
og likevel er du oppgitt som et gissel av Alfred?
Er du en spion, Uhtred?
Det første tegnet til at Ubba returnerer skal jeg stikke av.
Men jeg vet at når Ubba kommer tilbake, blir gislene drept.
Alfred er ikke glad i meg.
Avvis ham.
Avvis å være et gissel, bli med oss.
Jeg burde spørre deg Uhtred, ikke at det betyr noe,
men jeg burde spørre.
Er det et problem for deg at Brida er med meg nå?
Nei, jeg er glad for det.
-Jeg sverger. -Den er grei.
Ikke at hun bryr seg hva du tenker.
Jeg vil knulle henne uansett.
Med glede.
-Og med min aksept. -Jeg vet.
Du vet at Uhtred skal bli far?
En far... Når?
Snart, er jeg fortalt.
Du vil se den.
Ja, jeg håper å returnere til min kone og barn.
Ragnar, jeg vil være med deg for å hevne vår far.
Kjartan skal få betale.
Du skulle ha blitt med meg for måneder siden, med Brida.
Jeg har sverget en ed.
Til en faens sakserkonge!
Ubba ville se meg død, det var ingen andre steder å dra.
Jeg har tenkt på den natten i skogen.
Du hadde valget mellom å være en sakser eller en dane.
Nei, nei jeg hadde sverget en ed.
Du skulle ha blitt med meg.
Jeg vil bli med deg for å drepe Kjartan.
Jeg skal ta deg med til kirken.
Til sengen din.
-Hva ble det? -Det er en sønn, frue.
En kjekk sønn.
Du skal hete Uhtred, sønn av Uhtred.
God morgen, Uhtred.
God morgen, fader.
Det regner igjen.
Den ene dagen er som den neste.
Det er sant.
Men i det minste er vi i live til å kjenne det.
Hvordan er dine samtaler med Guthrum?
Er han blitt kristen?
Jeg tror det nærmer seg, det gjør jeg.
Jeg lar ham ofte tenke alene, i kirken.
Guthrum liker å tenke over krig og kongedømme.
Himmelens rike kan han dele, har jeg forklart ham.
En mann kan endre seg, Uhtred.
Videre.
Gud velsigne deg. Jeg håper du får en fin dag.
Takk, fader.
Han er konge over kongene,
i stand til fantastiske ting.
-Så som? -Så som mirakler.
Mirakler!
Som hva?
Som...du, herre.
Du er et mirakel.
Han har gjort deg sterk, men barmhjertig.
Han har... gjort deg stolt, men ydmyk.
Han har gjort deg ivrig til å lære.
Han har gitt deg fri vilje,
i håp om at du finner motet til å velge Han fremfor alt annet.
Og jeg tror,
jeg tror inderlig at han vil bli belønnet.
-Jeg har en melding til Guthrum. -Han er i kirken.
-Herre, kan jeg snakke? -Fritt.
Ubba, hans armé har returnert fra Irland.
De er kommet i land nord for her, ved Severn.
Og min flåte er hvor?
De forlot Lundene for flere dager siden og er snart her, herre.
Hvert eneste skip vil være her, hver eneste mann vil være med deg.
Det er gode nyheter.
Jeg sender deg til din himmel.
Du trenger ikke takke meg.
Fader...
Ubba har returnert. Har de sagt det?
Ja.
Menn, freden er over.
Gjør klar for strid.
Sakser-gislene, drep dem alle.
Grip han!
Kutt ham i biter!
La han være! Jeg sa, la ham være!
Ragnar, gå til side.
Du vet at alle gislene må dø.
Så drep ham!
Du må gjerne drepe han, men du må drepe meg først.
Jeg skulle helst klart meg uten dette.
Han er en sakser. Han er en forræder. Han er en fiende.
Vel, for å komme til han må du drepe meg.
Mine menn vil ikke følge deg.
Jeg vil gi deg en siste veldedighet.
La han gå, uten en hest.
Går det greit?
Jeg har ikke ord.
Du burde gå. Gå og se til barnet ditt.
Gå.
Ja.
Jeg vil være med deg.
Dere begge.