Mitt namn är Uhtred, son till Uhtred.
Jag föddes som ealdorman av Northumbria,
rättmätig arvtagare till Bebbanburg.
Men ödet bestämde att jag skulle uppfostras som en dan.
Det var mitt liv.
Tills min familj mördades.
Rykte spreds om att jag bar skulden.
En saxisk slav dödade sin ägare på en bröllopsfest.
Så Brida och jag flydde till Wessex.
Till Alfred, en man som skulle komma att bli kung.
Men inte enligt alla.
Jag är min fars arvinge!
Jag svor en ed till denna kung.
En ed som kostade mig Brida och förhindrade mig
från att förena mig med min bror Ragnar.
Men ödet är allt.
DET SISTA KUNGADÖMET
Ni förtjänar inte att gifta er.
Den kvinnan är en dam, och ni är en hedning.
Ni kan bada hela dagen och ändå stinka som grisskit.
Har ni iakttagit mig, Odda Pojken?
-Borde jag gifta mig med er? -Tio silvermynt om ni går er väg.
Vet er far att ni är här?
Elva mynt.
Vad sägs om mitt svärds vikt i silver?
Struntprat.
Då gifter jag mig med flickan, och i kväll sätter jag på henne.
Varför måste ni tala om henne så?
Ni kanske vill ha henne för er själv, Odda.
Ni vill ha henne under er. Har jag rätt?
Ni är omöjlig att resonera med, allt är ett spel.
Jag hoppas för Mildriths skull att er tid på jorden blir kort.
Ni är ingen ealdorman…
och kommer aldrig att bli det.
Jag tilläts inte träffa henne. Jag har inte sett henne.
Det hör till.
Jag kände inte till hennes existens förrän i går.
-Hon är nog alldaglig och from. -Hon är definitivt from.
Om hon särade på benen skulle Alfred ha varit på henne redan.
Har du sett henne?
På avstånd.
Alldaglig är en rättvis beskrivning.
Hur mycket var priset för bruden?
33 mynt.
Som jag har betalat hennes gudfar Odda, och som jag ser till att hon får.
Jag har gett löften.
Om hämnd och dylikt.
Varför är du här? Vet du?
Hon har ägor. Jag blir en lord under Alfred.
Jag kan skapa välstånd, förvärva män. Återta det som är mitt.
Alla skäl nog.
Alldaglig eller ej, hon tjänar sitt syfte.
Löftena du gett står kvar.
Blodsfejder varar en livstid.
Vad du ska göra, örsling, är att leva varje dag till den sista.
Prästen har äntligen anlänt.
Låt oss få det här gjort.
Du behöver inte göra det här. Jag kan vädja till Alfred.
Hon är här, prisa Gud.
Ni borde stå och se respektfull ut, om än inte helt ren.
-Hur ser hon ut? -Skräckslagen, säkerligen.
Om ni kunde göra ceremonin kortvarig, fader Beocca, så vore jag tacksam.
Jag har ärenden hos kungen.
Har bruden fått sin betalning?
Det ska hon få.
Ni är vittnen.
Tack, min herre.
Kan de trolovade komma fram till altaret?
Ta varandras händer.
Var kortfattad.
Må Gud i sin himmel blicka ner med barmhärtighet
på sina hängivna tjänare Uhtred och Mildrith.
Må han välsigna deras förening med kärlek, barn och välstånd,
och må de i sin tur tacka och prisa honom
och leva varje dag enligt Hans heliga ord.
-Amen. -Amen.
Amen.
Ni är nu förenade som man och hustru i Guds ögon.
Glädjetårar.
Låt mig hjälpa er.
Tack, min herre.
Jag är en lyckligt lottad man…
…som har en så vacker hustru.
Ni har säkert haft många friare.
Det är vänligt av er att tro det.
Har jag rätt?
-Ingen lämplig, min herre. -Mitt namn är Uhtred.
-Kalla mig Uhtred. -Örsling.
Det är dags för avfärd.
Eller då och då kanske ni vill kalla mig örsling.
Min herre.
Daner.
Varför stannar vi?
Vilka är de?
Troligen plundrare.
Men daner likaväl.
Kommer de att angripa?
Vi rider vidare.
De följer efter oss.
Vi rider vidare. De angriper inte.
Varför har du då dragit ditt svärd?
För att visa att minst en av dem dör.
En eller två.
För plundrare är de långt inne i Wessex.
De är Guthrums män.
De är långt från Lundene.
Min konung, vigseln har ägt rum. De är nu på väg till bondgården.
Goda nyheter. Tack, Odda.
Vi får nu se hur han svarar på utmaningen.
Nu när det är gjort fruktar jag för Mildrith.
Hon måste ge honom alla fakta.
Han kommer säkert att skälla på henne, Odda.
Men hans verkliga vrede reserveras för er och mig.
Han kommer inte att gilla att stå i skuld, men om han ska bli en sann ealdorman…
…måste han acceptera sin börda, det är prövningen.
Ja, min konung.
Mildrith är hans vackra tröst.
Blev han förtjust i henne?
Det blev han, min konung.
Varför har du inte gift dig redan?
Du är gammal nog för att ha två eller tre barn vid det här laget.
Lord örsling,
det finns en tid för såna frågor och den har passerat.
Varför ger Alfred mig en så vacker brud?
Jag gissar att du har en skuld.
Det är inte upp till mig att tala om.
Hur mycket?
Min far ville vinna Guds ynnest
och offrade en tiondel av sina ägor till kyrkan.
De äger dem inte, men de har rätt till avkastningen.
De kräver avkastningen,
även när grödorna tryter och daner plundrar.
Gud är god.
Så biskopen tog min far till tinget.
Hur stor är skulden?
Kyrkan är lagen,
och lagen bestämde att min far var skyldig
långt mer än han kunde betala.
Hur mycket?
Han dog snart därefter.
Det är en ansenlig summa, min herre, som stiger årligen.
Alfred kan skriva av skulden men väljer att inte göra det.
Skulden är 2 000 shilling, min herre.
Fan ta honom.
Fan ta allt han står för.
-Fan ta hans kyrka. Fan ta hans Gud– -Min herre, jag ogillar er hädelse.
Mitt namn är Uhtred!
Men kalla mig gärna örsling för att jag inte såg detta tidigare.
Ert nya hem, min herre.
Jorden är bra, men byggnaderna behöver lagas.
LYSCOMBE KUNGADÖMET WESSEX
Titta, familjerna som bor på markerna har kommit för att lyckönska oss.
Skicka hem dem igen.
De vill lyckönska oss. Jag har känt dem hela mitt liv.
Min herre… dam.
Oswald sköter bondgården, han bor i närheten.
Välkomna hem.
Och låt oss gratulera er till ert äktenskap.
Tack, Oswald.
Och så vänligt av er alla att samlas och välkomna mig och min make Uhtred.
Vi har ställt i ordning ett bord, min herre, för er njutning.
-Jag är tacksam, men vi är trötta. -Givetvis, min herre.
Tack, Oswald, det var vänligt.
Jag har en bröllopsgåva till varje familj.
-Det är silver. -Tack, lady Mildrith.
För er vänlighet och er lojalitet.
Tack så mycket.
För att ni tog hand om ägorna åt mig.
Där har vi en välkommen syn.
Jag väntade mig en herrgård och får det här.
Betala av dina skulder så kan du bygga en herrgård.
Sa jag inte att den jäkeln tänker? Alfred.
Tror han att jag ska tigga får han tänka om.
Han vill inte att du tigger, han vill att du lyder.
Aldrig.
Behöver ni mig så ligger jag och vilar.
Jag är visst trött.
Jag är skyldig 2 000 shilling till kyrkan och du delar ut silver till folket.
Det är mitt silver.
-Du kan få det jag har kvar. -Jag vill inte ha det.
Varför skäller du då?
Vesslan… din förvaltare…
-Han heter Oswald. -Han måste bevakas.
Min far litade på honom.
-Han ser ut att leva för väl. -Jag går till ladan.
Du är en gäst, du får sova i huset.
Jag föredrar ladan. Tack.
Det är er bröllopsnatt.
God natt, min dam. Örsling.
Får jag gå nu?
Hur många silvermynt fick du i hemgift?
18.
Stämmer det?
Hemgiften var 33.
Det var säkert ett ärligt misstag.
Du blev bestulen.
Som jag blev bestulen!
Hemgiften är din säkerhet, och du ska få den, i sin helhet.
Får jag vila?
Ja.
Jag är ledsen att dagen var en besvikelse för dig…
…för oss båda.
Du har ett gott hjärta…
…som ger bort ditt silver.
Odda är skyldig dig 15 mynt till. Jag ser till att han betalar.
Och skulden klandrar jag inte dig för.
Det är Alfreds svek. Jag borde ha vetat bättre.
Men jag blev förblindad av dig.
Du borde äta.
Jag borde äta,
men jag vill inte äta ensam.
Gud har gjort mig till din hustru. Det måste finnas en anledning.
Gud är god.
Vad är det ni tittar på?
Det går en repa över ägorna;
där, den oändliga raden av marscherande daner.
Ragnar.
När budet väl når Alfred är det för sent.
De skulle behöva vingar.
Framåt.
Oswald, vilken stad ligger i den riktningen?
Om de fortsätter västerut når de fästningen i Werham om nån dag.
Ta er familj och de andra till kullarna tills vi vet att de har passerat.
-Nu. -Och lady Mildrith?
Hon reser med mig…
…till Winchester.
Ja, min herre.
Hur många ser du?
Frågan är hur många som följer?
WINTANCEASTER
WINCHESTER
KUNGADÖMET WESSEX
Wessex invaderas, och vi beordras att vänta medan han ber.
Gud är hans styrka, Uhtred.
Han behövs på en hästrygg, inte på knä.
Jag hatar det här stället.
Det blir värre.
Mildrith.
Jag visste inte att ni var här. Så trevligt att se er.
Min herre.
Och så mycket av er. Är han redo?
Kungen är redo, liksom hans råd.
Följ med.
Ni såg 300 män eller fler marschera rakt genom Wessex och gjorde inget?
Jag är här.
En budbärare kunde ha skickats i ert ställe, en pojke!
Varför konfronterade ni inte danerna? Ni har män.
Det är ert syfte, att skapa krigare.
Jag har fått knappt 20 män med fruar. De flesta jobbar på fälten.
-Vi hade slaktats. -Det får vi aldrig veta nu.
En krigare kan bara dö en gång! Varför dö förgäves?
Danerna har färdats från Lundene eller Östangeln. Bevakades de inte?
Vi har bevakat skeppen, som ligger kvar på Themsen.
Ett misstag.
Om Werham erövras följer skeppen.
300 män blir 3 000.
-Mitt råd är att vi marscherar genast. -Kungen sökte inte ert råd.
-Leofric, hur många daner såg ni? -Långt fler än två hundra.
Krigare varenda en.
Werham får kämpa för att hålla tillbaka dem.
Freden är över.
Vi har inget annat val än att marschera mot Werham
och be till Gud att vi kommer fram innan fästningen faller.
Tror ni att det är en invasion, min herre?
Det kan vara början på den stora danska armén, ja.
Rådsförsamlingen är över. Ealdormän av Wessex, förbered era män.
Fader Beocca! Jag vill be innan avfärd.
Ja, min konung.
Fader. Jag önskar tala med kungen i enrum.
Jag ska fråga.
Men ni måste fortfarande lära er respekt.
Ealdorman Odda, om jag får uttala mig.
Ni är skyldig min fru hälften av hennes hemgift.
Jag betalade 33 silvermynt. Hon fick endast 18.
Ett ärligt misstag, försäkrar hon mig.
Är det sant?
Betala honom.
Förbered männen på att marschera till Werham.
Ni ska veta att Mildrith är en fröjd att sätta på.
Ni är en hedning.
Och ni är en oskuld.
Nej, det är jag inte.
Jo, det är han!
Vad är det?
Lova mig att du kommer tillbaka säkert.
Två armar, båda öronen.
Lova mig.
Jag ska göra mitt bästa…
…men bara om du gör detsamma.
Ta inte skydd i en kyrka eller nunnekloster,
bege dig till kullarna eller skogen.
Så kommer jag…
…och hämtar er båda.
Örsling!
Kyss henne så att vi kan komma iväg.
Mildrith, min kära, jag har letat efter dig.
Lady Aelswith! Så trevligt att se dig och i ditt tillstånd.
Det vägrar att vara stilla.
-Samma här. -Åh, som vi lider.
Jag ber för att vi båda överlever, att alla fyra överlever.
Gud avgör.
Jag har saknat dig, Mildrith. Jag bad för dig varje dag, din stackare.
Varför stackare?
Som måste leva med mannen de tvingade på dig, hedningen.
Och tvingas ta emot hans säd och dylikt.
Uhtred är snäll.
Han behandlar mig väl. Det gör han.
Gud kommer att välsigna din lojalitet,
men med tur stupar han i strid, och snart.
Snälla, säg att du är hungrig.
Det är jag… lite.
Möt mig i köket. Jag har ordnat en måltid åt de havande.
Men jäkta inte med bönen.
Nej, självklart inte.
Herre, han är inte din mest ödmjuka eller gudfruktiga tjänare,
men jag ber, håll honom trygg.
Låt honom utföra ditt verk…
…låt honom se sitt barn.
Det gladde mig att se din dam i dag, din hustru…
……och havande.
Ja.
Det är en gudagåva.
Det känns som i går
när jag döpte dig som Osbert, och sen igen som Uhtred.
Vad vill du tala med kungen om?
Det angår bara mig och kungen.
Han håller dig under uppsikt.
-Gud? -Alfred.
Han iakttar hur du beter dig. Han dömer dig.
Han har ingen rätt att döma.
Han är en kung.
Han ljög för mig om äktenskapet.
Syftar du på skulden?
-Känner du till den? -Den är ingen hemlighet.
Och du bör visa honom att du accepterar den;
särskilt som skulden är till kyrkan.
Du måste hålla dig lugn, Uhtred.
Respektfull.
Min herre.
-Jag har bett om ett privat– -Har ni ätit?
Nej.
Det finns stunder då jag längtar efter kött…
…och andra saker.
Men jag vet att njutningen skulle bli flyktig
och lidandet utdraget, så jag utstår vällingen.
Men min fru tillåter inte att den kallas nåt annat än buljong.
Jag kan glädja er med att mina spioner har nyheter.
Från Werham?
Från Irland.
Ivar, Ubbas bror, har dödats där,
vilket vore irrelevant om inte för att Ubba vill hämnas honom personligen.
Är det sant?
En irländare på andra sidan havet dödar en dan och världen förändras.
Guds hand.
Är det nåt Ubba skulle göra, överge Guthrum?
För att hämnas sin bror, ja, om hans häxmästare rådde honom.
Har han en häxmästare?
Och… vad gör denna häxmästare, utför förtrollningar, utövar magi?
Han ger råd, min konung.
Han söker efter omen.
-Tecken, goda och dåliga. -Vilket struntprat.
Vad är mirakler om inte magi?
-Mirakler utförs av Gud, inte människor. -Danerna skulle säga detsamma,
-att omen är gåvor från gudarna. -Och de misstar sig.
Vem gav Ubba förebudet att bege sig till Irland,
-er Gud eller deras? -Det finns bara en Gud.
Då måste han ha talat till danerna.
Med Ubba i Irland måste Guthrum nu besluta om han ska strida ensam.
Han kommer inte att strida ensam, nog för att han kunde vinna.
-Är han rädd att förlora för många män? -Ja, min konung.
Jag börjar förstå att hedningen endast bryr sig om sin egen vinning.
En dan skulle aldrig utstå min välling.
Buljong, min konung.
Är ni lycklig, ealdorman Uhtred, med Mildrith?
Ja, min konung. Hon är en god hustru.
Men jag hade aldrig äktat henne om jag visste att jag blev skyldig 2000 shilling.
Som stiger årligen.
Man säger att ni kan häva skulden.
Varför skulle jag neka kyrkan 2 000 shilling?
-Jag kände inte till skulden. -Den är ingen hemlighet.
Uppoffring och botgöring är vad som skiljer oss från hedningarna.
Jag har min välling, ni har er skuld.
Wessex behöver en armé, håller ni med?
En permanent och respektingivande armé.
Ja, min konung.
England, när det slutligen uppstår, behöver en större armé.
Garnisoner av tusentals män, som alla måste utfordras och avlönas.
Det är min avsikt att alla markägare
ska bidra till att utfordra denna armé och dess befäl.
Och jag kommer att behöva befäl, Uhtred.
Män som de stora romerska generalerna.
Se skulden som en gåva;
ett sätt att bevisa er hängivenhet mot Wessex och England.
-Hade jag fått veta sanningen från början– -Ni bär fortfarande amuletten, ser jag.
För att påminna mig om jarl Ragnar.
Och varför går ni inte i kyrkan med er hustru?
Varför ber ni inte till Gud?
Gud skapade allt som omger mig; fälten, floderna, skogarna.
Naturen är min kyrka.
Och jag ber varje dag, min konung, i tystnad.
Han går inte att tämja.
Men han går att lita på.
Och jag tänker inte överge honom helt.
Han kan komma till nytta, det är jag säker på.
Hör mig nu!
Werham har fallit!
Vi marscherar omedelbart!
Varje man måste vara beredd att göra som kungen ber.
Danerna har tagit fästningen!
Werham har fallit! Vi marscherar omedelbart!
Vi kan halka omkring i blod och inälvor innan dagen är slut.
Om vi har tur.
WERHAM
WAREHAM KUNGADÖMET WESSEX
Låt honom vara, det räcker till alla.
Guthrum? De är här.
Den saxiska armén samlas.
-Är det Alfred? -Ja.
Är fästningen reparerad och säker?
Ja.
Bra.
Han kommer inte att angripa, det behöver han inte.
Han vet att vi snart blir hungriga.
Vi kan plundra.
Nej, han kommer att tömma alla spannmåls- lager i de omgivande byarna.
Jag har funnit dessa kyrkorum märkligt tysta och fridfulla.
Min herre,
jag lät inte mina män marschera halvvägs över England för att låta dem svälta.
Jag kommer att finnas på vallarna.
Vi kom för krig, Ragnar, men Ubba har brutit löftet.
-För att hämnas sin bror. -Ni är här.
Borde inte ni hämnas er far?
-När tiden är inne. -Ja!
När tiden är inne.
Vi har tagit de första stegen mot Wessex!
Men Ubba har lämnat oss svaga…
…han riskerade allas våra liv.
Så tills Ubba återkommer måste vi skapa fred.
Så om du är där…
Gud av Rom, slå ner mig.
Jag tänkte väl det.
Vi är här för att visa dem hur många vi är.
Vi är här för att visa dem hur många vi är!
Att vi är här med Gud, och att det här är vårt land.
Att vi är här med Gud…
…och att det här är vårt land.
Det här är vårt land, vårt Wessex.
Det här är vårt England!
Och vi ska mörda varenda förbannade hedning som försöker ta det!
-De vill prata, min konung. -Jag vet vad de vill. De vill ha tid.
Odda, följ med mig med era vakter.
Leofrick, ni också.
Och fader Selbix.
Ja, min konung.
Leofric, vad tror ni om fästningen?
Den ser tillräckligt stark ut, min konung.
Inga hål, inga tecken på varaktiga skador.
Och om vi angrep?
Det skulle gå illa.
Vi har tur om vi får se insidan.
God morgon, kung Alfred.
Guthrum av danerna.
Även jag är kung nu, av Östangeln.
Ni behöver inte buga.
Jag börjar.
Jag föreslår en vapenvila.
För att få till stånd en vapenvila, jarl Guthrum, måste ni lämna Wessex, återigen.
-Och om jag vägrar? -Då omringar vi er.
Ja, ni omringar en liten fästning, men vi daner omringar hela ert kungadöme.
Med det sagt har jag beslutat att ge mig av till sjöss.
Därför kommer jag att sända efter skepp.
-Hur många skepp? -Inte fler än 15.
Då så, era skepp har en månad på sig att anlända.
-Det är inte tillräckligt. -Mat och öl i en månad, inte mer,
annars får ni gå tillbaka till Östangeln.
Då skickar jag efter 200 skepp och hoppas de kommer innan vi svälter.
-En månad räcker inte. -Det är min gräns.
Ni kan inte återta fästningen, det vet ni.
Mat och öl i en månad, inte mer,
vid det laget har sjöstormarna anlänt.
Guds stormar.
Vi är borta inom en månad…
…med början då mat och öl levereras.
Uhtred.
-Ni kommer till mig efter bönen. -Ja, min konung.
-Fader Selbix, ni ber med mig. -Ja, min konung.
Var snäll och sitt.
Tack, min konung.
Jag har ett uppdrag åt er, fader.
Ni behöver bara säga det.
Som garanti för freden lämnas ni som pantfånge, en av tio.
Danerna får ge oss tio i utbyte.
Men hedningarna värdesätter inte präster.
Ni kunde lika gärna erbjuda dem en hund.
Guthrum är visst nyfiken på vår tro.
Jag vill att ni blir hans lärare. Erbjuder honom undervisning.
Och om han vägrar vara elev?
Framhärda då försiktigt, med humor, som är ert sätt.
Var så säker…
…om Guthrum nånsin går med på att bli döpt…
…då är det här kriget över.
England är vårt.
Ni skulle sannerligen utföra Guds verk.
Förlåt mig, konung…
…men jag kan inte annat än känna mig rädd.
De nöjer sig inte med att bara döda en präst.
Rädsla finns inom oss alla…
…liksom styrka.
Konung, jag skulle göra mer nytta som krigare, när vapenvilan misslyckas.
Vapenvilan kommer att hålla en tid,
och under den tiden blir ni mina ögon och öron inne i fortet.
-Vad ska jag lyssna efter? -Ubba.
Om och när ni hör om hans återkomst flyr ni.
-Och om jag är fastkedjad? -Våra män här skickas hem till fälten,
men jag ska bygga en signaleld på kullen.
Ni flyr och tänder elden.
Vet ni att det blir näst intill omöjligt att fly?
Om Ubba återkommer kommer pantfångarna att dödas och danerna att attackera.
När första signalelden tänds
kommer andra eldar att tändas och hela Wessex kallas till tjänst.
-Om om jag vägrar? -Då tänder en annan man signalelden.
Varför kan ni inte acceptera mig?
Jag har inte varit annat än uppriktig, varför prövas jag alltid?
Varför visar ni inte er kung respekt?
För att ni, Uhtred av Vem vet var, inte ser mig som er kung!
Ni ser inte min Gud som er Gud.
-Min herre? -Jag är inte klar med er än!
Guthrum väntar på bud om Ubbas återkomst från Irland.
Jag måste få veta när det sker, förr hellre än senare.
Ni…
…är den enda som kan ge mig informationen tidigare.
Ja, det är möjligt att ni dör, men det är troligt att vi alla… dör.
Ni kommer att gå till danerna.
Hur ni gör det, som saxisk pantfånge eller vikingakrigare, är ert val.
Jag ska göra som ni ber.
Men om mitt barn föds medan jag är fången ber jag att ni sänder bud.
Givetvis…
…och skulle ni dö som fånge så dör skulden med er.
Kommer de att behandla oss väl?
Ni är en av dem.
Om jag är en av dem, varför är jag då pantfånge?
De behandlar oss väl så länge vapenvilan består.
Och om den upphör?
Då dödar de oss alla, prästen först.
Jag har försonats med mitt öde. Jag är redo.
God afton, och Gud välsigne er alla.
Stackars satar.
Och vi, fader, vad är vi?
Vi är lyckligt lottade. Vi känner Gud.
Även om jag inte har bråttom att möta honom.
Låt oss be för att han känner likadant.
Amen.
Är det det här slöddret som så många är rädda för?
De är som barn!
Nu räcker det!
De är våra gäster en tid.
Det finns bara en regel:
I skymningen samlas ni och sover i kyrkan;
dörrarna kommer att spärras.
I gryningen är ni fria att gå, tala, hoppa, knulla, bära vapen.
Mina män har order om att inte döda er…
…om ni inte förtjänar att dödas.
Jag är Guthrum,
och en dag blir jag er kung.
Förstår ni vad jag har sagt?
Ni ska alla säga: “Ja, min herre.”
Ja, min herre.
Jag hörde er inte.
Jag förstår er, min herre.
-Kanske ger jag er som gåva till Ubba. -Om han nånsin återvänder från Irland.
Det är möjligt att han inte gör det.
Men då blir hans män mina män,
och jag ska hedra honom genom att själv döda er.
Med pilar, kanske.
Ragnar Ragnarson!
Här.
Ni känner honom väl; håll honom ur min åsyn.
Ta dem till kyrkan och utfordra dem.
Nu är du där du hör hemma.
Nu är jag med min bror.
Jag ska påminna dig om hur det är att vara dan och tvinga dig att stanna.
Brida är här.
Jag drömmer om dig, din argbigga.
Det förvånar mig inte.
Du har mognat.
Du bör veta att jag är med Ragnar nu. Han är min man.
Det är bra.
Du bör veta att jag är gift.
Gift!
Du har verkligen mognat!
Är han gift?
Ja, han är gift!
Tiden går snabbare än jag trodde,
i kväll dricker vi oss fulla.
Jag måste stanna i kyrkan.
Nej, i kväll dricker vi oss fulla.
Jag tar dig till kyrkan själv, eller sover vi där vi faller.
Och…
…vi måste tala om framtiden.
Vi är roddare!
Dra! Dra!
Uhtred, dra för mig.
Jag måste pissa. Jag kommer tillbaka.
Ragnar! Ragnar!
Jag har inte skrattat så mycket på länge.
Då har du inte levt.
Eller som Ravn skulle säga: “I morgon dör vi.”
När sa han nånsin det?
När du var ute och högg ved.
Jag måste faktiskt pissa.
Vad du måste är att sluta dricka.
I morgon dör vi!
-Han är glad att se dig. -Jag har saknat honom.
Jag saknar er båda.
Är du hans hustru?
Jag är med honom.
Är hon vacker?
Hon heter Mildrith. Ja, hon är vacker.
Hon bär mitt barn.
Vem beslöt att ni skulle gifta er?
Alfred.
Jag har ägorna jag bad om i Wessex.
Du svär en ed till Alfred.
Du gifter dig för Alfred. Du har ägor som Alfred gett dig.
Din fru bär ditt barn, och ändå lämnar Alfred dig som pantfånge?
Är du en spion, Uhtred?
Vid första tecknet på Ubbas återkomst ska jag fly.
Men jag vet att när Ubba återkommer så dödas pantfångarna.
Alfred är inte förtjust i mig.
Vägra honom.
Vägra att vara pantfånge, anslut dig till oss.
Jag borde fråga dig, Uhtred
inte för att det spelar nån roll, men jag borde fråga dig.
Är det ett problem att Brida är med mig nu?
Nej, jag är glad för det.
-Jag svär. -Då så.
Inte för att hon bryr sig om vad du tycker.
Jag skulle sätta på henne ändå.
Med tillgivenhet.
-Och med min tillåtelse. -Jag vet.
Vet du att Uhtred ska bli far?
Far.
När?
Snart, sägs det.
Du kommer att vilja träffa det.
Ja, jag hoppas återvända till min hustru och mitt barn.
Ragnar…
…jag kommer att hämnas vår far med dig.
Kjartan ska få betala.
Du borde ha följt med mig för flera månader sen, med Brida.
Jag hade svurit en ed.
Till en värdelös saxisk kung!
Ubba ville se mig död, det var mitt enda val.
Jag har tänkt på natten i skogen.
Du hade ett val att bli en saxare eller en dan.
Nej, jag hade svurit en ed.
Du borde ha följt med mig.
Jag ska döda Kjartan med dig.
Jag ska föra dig till kyrkan. Till din säng.
-Vad är det? -En son.
En vacker pojke.
Du ska heta Uhtred, son till Uhtred.
God morgon, Uhtred.
God morgon, fader.
Det regnar igen.
Den ena dagen är den andra lik.
Ja.
Men vi är åtminstone vid liv och får känna det.
Hur går era samtal med Guthrum?
Är han en kristen än?
Jag tror att den tiden är nära.
Jag lämnar honom ofta att fundera ensam, i kyrkan.
Guthrum tycker om att fundera över krig och kungadömen.
Himlens kungadöme är öppet för honom att ta del av, det har jag sagt.
En man kan förändras, Uhtred.
Jag ska gå vidare.
Gud välsigne er.
Må ni njuta av en bra dag.
Tack, fader.
Han är kungen av kungar…
…förmögen till fantastiska saker.
Såsom vad?
Såsom mirakler.
Mirakler!
Såsom vad?
Såsom… ni, min herre.
Ni är ett mirakel.
Han har gjort er stark och samtidigt barmhärtig.
Han har…
…gjort er stolt och samtidigt ödmjuk.
Han har gjort er ivrig att lära.
Han har gett er fri vilja,
i hopp om att ni finner modet att välja Honom över allt annat.
Och jag tror,
jag tror verkligen att han kommer att belönas.
-Jag har bud till Guthrum. -Han är i kyrkan.
Min herre, får jag tala?
Fritt.
Ubba och hans armé har återvänt.
De går i land norrut, vid Severn.
Och min flotta är var?
De lämnade Lundene för flera dagar sen och är snart här.
Vartenda skepp kommer att vara här, varenda man vid er sida.
Det är goda nyheter.
Jag sänder er till er himmel.
Ni behöver inte tacka mig.
Fader.
Har Ubba kommit tillbaka?
Sa de det?
Ja.
Män, freden är över.
Bered er på strid.
De saxiska pantfångarna, döda dem alla.
Ta honom!
Hugg honom i bitar!
Låt honom vara!
Jag sa låt honom vara!
Ragnar…
…snälla,
stig åt sidan.
Ni vet att alla pantfångar måste dö.
Döda honom då!
Ni är välkommen att döda honom, men ni får döda mig först.
Jag hade gärna sluppit det här.
Han är saxare.
Han är en förrädare. Han är en fiende.
För att ta honom måste ni döda mig.
Mina män kommer inte att följa er.
Jag ger er en sista allmosa.
Släpp honom fri, utan häst.
Är du oskadd?
Jag saknar ord.
Ge dig av. Gå och träffa ditt barn.
Iväg.
Ja.
Jag kommer att finnas hos dig.
Er båda.
Undertexter: Kristina Donnellan