Mit navn er Uhtred, søn af Uhtred.
Jeg er født sakser,
men blev stjålet og opfostret som daner.
Men nu er jeg bundet til kong Alfred.
Og bundet ved ægteskab til Wessex.
Jeg har en kristen kone, som jeg holder af.
Og et barn, jeg aldrig har set.
Jeg har land, der er tynget af gæld.
Det er et betydeligt beløb, herre.
Alfred kunne annullere gælden, men han har valgt at lade være.
Og en snu tjener, jeg ikke kan stole på.
Selvom jeg savner danernes skikke
og deres lyst til livet og til kamp.
Trods aldrig Ubba.
Og kæmp aldrig imod ham.
Så har skæbnen rørt mit saksiske hjerte.
Ubba og hans hær er vendt tilbage fra Irland.
Og hvor er min flåde?
De forlod Lundene for flere dage siden, de er her næsten, herre.
Skæbnen betyder alt.
Herre?
Hvornår for du brug for hjælp?
Mildrith!
-Odda? -Mildrith. Gudskelov.
-Hvad laver du her? -Du må komme med mig.
Freden er forbi. Vi er under belejring.
Siden hvornår?
Du må hurtigt samle det nødvendige.
Danerne kan være her når som helst.
-Jeg kan ikke tage med dig. -Jo, du kan. Du er nødt til det.
Hvad med Uhtred, hvis freden er forbi?
Mildrith, danerne har brudt våbenhvilen.
Vi har dræbt de gidsler, de gav os,
og de vil have gjort det samme.
Hvis Uhtred har overlevet,
kan det kun være som forræder, en daner!
Uanset hvad er du ikke længere i sikkerhed her,
du må tage med mig.
Mildrith! Jeg beder dig, for dit barns skyld.
Tænk ikke på os, frue,
vi tager op i bakkerne med husdyrene.
Kom væk herfra.
Og jeg begraver alt af værdi!
Træk ikke bare i det! Det går i stykker!
-Find ud af, hvad der er i! -Hvad koster din hest?
Han er ikke til salg.
Jeg giver dig den dobbelte værdi. I sølv.
Er nogen skyllet ind i live?
Ikke på min strand.
Gud har taget hundredvis af satanerne.
Selvom det siges, at hundredvis er gået i land nordpå.
Dine venner?
I bør få jeres familier i sikkerhed.
-Ertwit? -Han ligner dig.
Lille Ertwit. Lille Ertwit.
Lad os håbe, han ikke får samme helbred som mig.
De er her.
Odda? Wulfhere?
Herre.
Det er svære tider, som vi vil møde med løftet pande.
Aldrig hvile.
Marcherer vi samlet, herre, eller deler vi os?
Vi er delt.
I rider begge til Severn mod Ubba.
Jeg rider sydpå mod Guthrum.
Bør vi ikke alle marchere til Severn, herre?
Hvis den første sejr vindes,
ønsker danerne måske ikke én til.
Wulfhere, selv i sejr kan vi ikke være sikre på,
hvor mange af os overlever.
Nogle af Guthrums skibe vil nå i land,
og jeg kan ikke bare lade ham vandre gennem Wessex,
han må bekæmpes.
Odda, hvis én af os er så heldig
at besejre fjenden hurtigt, marcherer vi til den andens hjælp.
Ja, herre, selvfølgelig.
Forbered...
Du godeste, tøs, du er en god mark at pløje.
Bedre end byg.
Du godeste, tøs, bedre end byg!
Bedre end byg, ja.
Herre! Tilgiv mig, herre, det er aldrig sket før,
jeg sværger, det aldrig vil ske igen!
-Det var pigens idé. -Nej, det var ikke!
-Hvor er min kone? -Det var ikke min idé...
-Hvor er min kone og mit barn? -Vent! Herre!
Hun er sammen med Odda den yngre.
-Odda? -Ja, herre.
Han tog fruen og din søn.
Hun gik velvilligt med, herre, for at beskytte barnet.
-Min søn? -Ja, herre, du har en søn.
En flot lille mand. Han ligner sin far.
Jeg bør tage dine nosser for denne vanhelligelse.
Ja... Nej, herre... Lad være.
Jeg er ligeglad med dig, din kone,
dine børn og din hore.
Herre, han tvang mig til det med løftet om penge.
Det var et falsk løfte, herre, jeg har ingen penge.
Jeg får brug for en frisk hest, mad og drikke.
Ja, herre. Din egen hest står i stalden.
Mit hus er ikke dit.
Nej, herre. Jeg undskylder, herre.
Mit land er ikke dit land.
Behandl mig som et fjols igen, og jeg slår dig ihjel.
Ja, herre.
Jeg vil nyde det.
Det er jeg sikker på.
Gå.
Uhtred, søn af Uhtred...
KONGERIGET WESSEX
Jeg føler, vi er i overtal.
Vi er i overtal, hvis du tæller kvinder og bondedrenge med, herre.
Frygter du dem, Leofric?
Jeg gør ikke. Men nogle gør.
Det handler ikke om frygt, men om strategi.
Vi holder det øvre terræn, de må komme til os.
Og hvis de beslutter at vente, herre?
Hvorfor skulle de?
Fordi vi sidder isoleret
-i dette høje terræn. -Og vi har kun få forsyninger.
Det ved de ikke!
Vi venter og holder stillingen.
Med lidt held sender Alfred Guthrum væk
og forstærker os.
Indtil videre bliver vi her på bakken.
Herre...
De samles og iagttager os.
De har det højere terræn.
Men jeg vil ikke vente.
Hvornår angriber jeg?
Jeg kaster runerne.
Storri, jeg må have et klart svar.
Jeg får et.
Jeg har dit svar, herre.
Se, dette er os for foden af deres bakke,
de sidder på toppen,
men det er ikke en fordel.
Det er en fjer fra den lejer, tør og falmet.
Vand løber ned ad bakken, ikke op.
Du får dit ønske opfyldt, herre, et tidligt angreb er godt.
De er svage.
De vil overgive sig eller dø,
og så vil vi rykke ind i hjertet af Wessex.
Skjoldmur!
Fremad!
En! To!
-Der kommer ryttere! -Holdt!
Hent Odda...
...den ældre!
Det er Uhtred... Hvordan kunne han overleve?
Vi spørger.
Adelsmand Uhtred, vi frygtede, at du var blevet dræbt!
At du ikke er, er et mirakel, eller noget mindre guddommeligt.
-Hvor er hun? -Hvad?
Hvor er min kone og barn?
-Hun er i sikkerhed! -Har du taget hende med?
Hun er i sikkerhed! Hørte du ham ikke?
Jeg førte hende i sikkerhed, ikke mere!
Mildrith er hos min egen kone! På mit land, i mit hjem!
Hvor hun lykkeligt har boet før!
Læg din dolk væk!
Sværg, at du ikke har lagt hånd på hende.
-Det gør jeg ikke! -Sværg!
Herre, fjern din klinge
fra min herre med det samme.
Røv!
Du har mit ord på, at hverken Mildrith eller din søn er kommet noget til.
Jeg sværger, gør, som jeg siger.
Forræderi... Men hvad kan vi forvente.
Så er det nok skænderi!
Gå hver til sit... Alle sammen! Nu!
Din kone er og bliver min guddatter.
Du burde takke min søn, ikke true ham!
Kom til mig, når du tænker klarere.
Og forklar mig, hvorfor du stadig trækker vejret... og er dum!
Du er tilbage fra de døde uden at have ændret dig.
Du skulle blot stige ned af din hest
og spørge: "Har du set min kone?"
Det havde været et bedre valg, ja,
men så havde unge Odda ikke skidt i bukserne.
Har du set hende? Har hun det godt?
Hun har det godt.
Men barnet...
-Sygt? -Grimt.
Som sin far.
Værre... og den mindste småsten af en penis.
Som sin far.
Hvis du vil se ham, røv,
foreslår jeg, at du rider samme vej hjem.
Jeg mener det.
Vi sidder fast på denne bakke, og vi vil dø her.
Hvad siger Odda?
Odda er en anstændig mand, men som kriger
har han så snu og faretruende som et får.
Vi har højden, bakken...
Jeg vil ikke overgive den fordel.
Men maden rinder ud, herre, hvor længe kan vi vente?
Vi finder mad!
Hvor mange dage har vi mad til? To, tre, fire?
Det er længe nok til, at Alfred kommer.
Du har selv meldt,
at stormen har taget de fleste af Guthrums skibe.
Men ikke dem alle. Nok, måske...
Så vi venter.
Jeg er enig for en tid.
Vi giver Alfred så længe, vi kan.
Jeg inviterer til forhandlinger,
og mens de finder sted,
sender vi jægere ud, flere af dem.
Alfred skal nok komme.
Jeg deltager i forhandlingerne med Ubba.
Du er ikke inviteret.
Det er min ret.
Hvis de andre gidsler blev dræbt, hvordan overlevede han så?
Han blev taget som barn af danerne, og han overlevede.
Vi gør klogt i at følge ham.
Følge ham?
Eller lytte til ham, herre, det var det, jeg mente.
Herre Ubba, må jeg præsentere herre Odda af Wessex.
Der lader ikke til at være møder,
du ikke deltager i.
Er der mere end én af dig?
Herre Ubba, Odda er Alfreds mest betroede general.
Det rager mig ikke, hvem han er,
han skal blot overgive sig.
Der bliver ingen overgivelse.
Hvad bliver der?
Der bliver ingen overgivelse.
Men jeg vil lade jer vende tilbage til jeres skibe.
Guthrum har måske brudt freden,
men der er ingen grund til, at Ubba gør ligeså.
Vi tager ikke tilbage til vores skibe.
Og jeg forlader ikke bakken.
I har intet ærinde i Wessex.
Mit ærinde er at dræbe dig.
-Du kan prøve. -Guthrums flåde er væk.
Njord har rakt op af havet
og trukket Guthrums flåde ned på havbunden.
Du lyver.
Jeg så flåden dø og dens mænd synke.
Storri, hvad siger du?
Herre, jeg ser ikke for Guthrum, Jeg... jeg ser for dig.
Storri er en mand, der fik en pind i røven,
den så han heller ikke komme.
Nej, det... Det er løgn.
Det er løgne! Se hans øjne!
Du dør som den næste, Ubba, og jeg ved det, jeg kastede runerne.
Det er en endnu større løgn.
Jarl Ragnar den frygtløse er hos guderne,
og de er vrede på dig,
du tillod hans død at gå ustraffet.
At hævne jarl Ragnar er ikke min sag!
Det er hans søns!
Du dør som den næste, Ubba.
Så kæmp mod mig! Så får du at se, hvem der dør!
Herre... Vi forhandler.
Du siger ikke et ord til!
Han siger ikke et ord til!
Det gør han ikke. Det er bedst.
Jeg siger ikke et ord til. Forhandlingerne er slut.
Din usle væsellort!
Storri!
Hvad nu?
Hvor vi slap? I lort?
Nu har vi tid.
Hvordan? Hvis det var muligt,
har de mere lyst til at dræbe os nu.
Vi burde angribe.
Mine mænd er gode mænd.
Selvom halvdelen af dem kun er bevæbnet med en le, så er de her.
En le kan dræbe.
Hvor godt kender du Ubba?
Jeg har kendt Ubba, siden jeg var 11.
Han er den største kriger, jeg har set,
men han er forsigtig, så han lytter altid til guderne.
Jeg hånede ham kun for at få ham til at tvivle.
Det vil tage lidt tid, før tvivlen lægger sig,
du har fået din tid, men jeg siger, at vi bør angribe.
Hvis vi angriber, tager de vores flanke,
og så vil alle mine mænd dø. Jeg kender dem alle.
Jeg håbede, at bakken her og Alfred kunne redde dem... Os.
Alfred kommer ikke.
Maden holder ikke, og Ubbas tanker vil klares.
Det virker uundgåeligt, at de tager Wessex.
Hvad hvis vi kunne tage danernes flanke?
Hvordan?
Vi brænder deres skibe.
Selvom det kun er tre eller fire, så vil de haste til branden.
-Og så angriber vi. -De vil være uorganiserede.
Ingen skjoldmur.
Vi kunne dræbe dem, før de anede, at vi var der.
Hvem starter brandene?
Det gør jeg. Alene.
Men jeg får brug for dit ord på,
at du angriber, så snart branden har fat.
Det har du.
Hvis det vil virke, herre, vil du have reddet Wessex.
Hvis han lykkes, vil branden i skibene
uden tvivl skabe panik blandt danerne.
Hvilket er målet.
Hvordan bruger vi den panik bedst?
Er det sandsynligt, at et angreb vil lykkes?
Ville det ikke være bedre at slippe væk fra denne bakke?
Vi kan tage tilbage til Winchester
uden at miste en eneste mand.
Udover Uhtred.
Fader, hvis hvad Uhtred siger, er sandt,
og Guthrums flåde næsten er tilintetgjort,
så kunne vi slutte os til Alfred,
vi kunne møde ham på vejen.
Så står vi sammen mod Ubba.
Som strategi giver det mening.
Jeg gav ham mit ord.
Han vil dø, og du han kalde ham helt.
De andre er her, du må beslutte, hvad du vil sige til dem.
Jeg har tilkaldt jer
for at bede jer gøre jeres mænd klar. Dem alle.
-Vi rykker snart. -Rykker, herre?
Adelsmand Uhtred har meldt sig til at distrahere danerne.
Han vil forsøge at brænde et antal af deres skibe.
-Er han taget af sted? -Ja.
-Alene? -Ja.
Hvis afledningsmanøvren lykkes, rykker vi.
I hvilken retning, herre?
Gør jeres mænd klar, fortæl dem intet.
Herre Odda, med al respekt, du har intet fortalt os.
Jeg har bedt jer gøre jeres mænd klar.
-Klar til kamp? -Gør jeres mænd klar, hver og en.
Gå! Gør jer klar!
Jeg kan ikke se noget på floden.
-Det bliver snart lyst. -Kan du ikke tale?
Nuvel.
Skibene brænder!
Hent spande og tønder!
Herre Odda, vi er klar, men hvad skal vi gøre?
Han har gjort det.
Se, han har sat ild i skibene.
Vi angriber!
Herre? Er du vågen?
-Herre! -Hvad?
Der er sat ild i skibene!
-Det er ham, jeg ved det! -Ja.
Du så dem dø på bakken! Så du ikke en brand?
Jeg har sagt, at jeg kun ser, hvad runerne tillader!
-Hvor mange skibe brænder? -Jeg ved det ikke. Mange.
De planlægger noget, det er de nødt til.
Herre... Der.
Det er ham.
Dig! Uhtred Ragnarson! Dig!
Er du bange for mig?
Mand mod mand, jeg laver området.
Vil du kæmpe mod mig?
Er du søn af Ragnar den frygtløse?
Eller er du en kujon?
Jeg kæmper mod dig, Ubba, hvis det er det, du vil,
men du vil dø.
Hent ham et skjold.
Du er halvnøgen, herre, du bliver kold.
Det tager ikke længe.
Var det dig? Brandene?
Det må være guderne... De er vrede på dig.
Til første sår eller til døden?
Op!
Tag til Valhalla, herre...
Skjold... mur!
Og dræb så satanerne!
Bind dem...
Bind dem alle sammen, dan en kæde.
Bind dem stramt.
Hvis nogen protesterer, så driv dem ud i floden.
Få det i maven, røv.
Du fortjener det ved gud.
Herre Odda er såret... Hårdt.
Han holdt sit ord.
Han er en god mand,
en god adelsmand.
Jeg vil have Ubba begravet med sin økse.
Hans økse er væk.
Unge Odda vil have ham skåret i stykker.
-Nej, det må ikke ske. -Han havde gjort det samme med dig.
Han er Ubba, det tætteste, danerne har på en konge.
Jeg sørger for, han bliver begravet.
Dig, du har en opgave.
Rid direkte til Alfred og knæl for hans fødder.
Og fortæl satanen, at du har reddet Wessex.
Nej, jeg rider til Mildrith.
Hvis du ikke gør det, vil en anden, og der vil være en belønning.
Folk så det, de ved, hvad jeg har gjort,
lad dem fortælle Alfred det.
Jeg må se min søn.
Du er en lort. En nossepose.
Er det det bedste, du kan?
Brystvorte.
Herre... Jeg vil takke dig for ikke at forlade mig.
Jeg ved, det ville have været et fornuftigt valg.
Jeg rider til din ejendom nu for at se Mildrith og min søn.
Du har tjent Alfred godt i dag.
Tak, herre.
Hvem der?
Tilgiv mig, du var for smuk til at forstyrre.
Du må forstyrre mig... Øjeblikkeligt.
Uhtred, søn af Uhtred.
Der er søn af en anden Uhtred... Og en anden.
Han har et kongerige at arve.
Det vil jeg sørge for.
I morgen eller dagen efter, tager vi hjem og derefter til Winchester,
alle tre.
Jeg går til Alfred, og han vil falde på knæ foran mig.
-Vil han? -Det vil han.
Han vil annullere vores gæld i det mindste.
Og vi vil bygge en langhal og holde et gilde.
Det ville jeg synes som.
Og jeg ser gerne, at Uhtred bliver døbt... i Winchester.
Fader Beocca kunne forestå ceremonien. Det ville han blive glad for.
Uhtred, det er det, jeg ønsker.
Gud er god, Uhtred.
Han holdt dig i sikkerhed,
han førte dig hjem til mig.
Mit sværd holdt mig i sikkerhed.
Tro mig... Gud er god.
HOLDENHURST KONGERIGET WESSEX
De er ikke gået i kamp endnu.
Det er godt.
Jeg taler med dem alene.
Alfred skal køre én klar besked.
Hvordan er humøret i lejeren?
Det er godt, herre. Mændene har det godt.
Bange?
Ikke mere end normalt.
Jeg...
Jeg er bange for, at jeg ikke inspirerer dem,
at de ikke anser mig som kriger.
Herre...
Herre, det er Odda.
Hvad er dette?
Unge Odda? Har du nyt? Hvor er din far?
Han blev såret i slaget, et stort slag ved Cynuit, herre.
Herre, jeg har en gave til dig.
Ubba er død, hans hær er besejret.
Er det... Er det sandt?
-Det er det, herre. For to dage siden. -Lovpris Gud, lovpris ham.
Så er Wessex reddet.
For en tid.
Guthrum vil ikke have andet valg end at skabe fred nu.
Mens din far kommer sig, står du i hans sted,
hans land og dit land og mere.
Wessex er reddet.
WINCHESTER KONGERIGET WESSEX
Alle går mod paladset.
Det må være en fejring. En fejring med bønner.
Jeg tror, det er dig.
Den store hal er nu fuld, og der er ikke mere plads.
Kongen takker jer alle for at komme,
men I må bede her udenfor.
-Fader Beocca. -Paladset er fyldt.
Fader Beocca...
Der vil være mjød og mad til alle.
Uhtred.
-Står du her foran mig? -Det gør jeg, med mit barn.
Gudskelov. Du er i live!
Selvfølgelig er jeg i live, hvorfor skulle jeg ikke være det?
Du var gidsel i Werham, vi troede, du var død.
Nej, fader, jeg var ved Cynuit, jeg kæmpede i Cynuit.
Sagde de ikke det?
-Jeg kan se Alfred nu! -Hvad er det?
Ikke noget, der ikke kan løses, er jeg sikker på. Uhtred!
Jeg kan se Alfred.
Uhtred, Alfred holder ro!
Uhtred, lad være!
Uhtred, du kan ikke forstyrre bønner!
Uhtred! Uhtred, dit sværd!
Tilgiv mig, men jeg hører, at du tror, jeg er død?
Uhtred, det er ikke det rette tidspunkt.
Fader Beocca troede, jeg var død,
men for blot to dage siden var jeg ved Cynuit med herre Odda.
Det var herre Odda og jeg, der fandt på vores kampplan.
-Sagde drengen ikke det? -Uhtred, stop nu.
Måske vil du gerne tale nu?
Odda, du siger intet.
Måske vil du beskrive Ubbas død?
Herre, jeg vil gerne invitere adelsmanden til at være med
til at give tak og bønner.
Give tak for hvad, for sejren?
For hedningens død?
Hvem tror I, slog hedningen ihjel?
Jeg kan ikke redde dig.
Jeg kæmpede mod Ubba, mand mod mand, og dræbte ham!
Det var hans økse mod mit sværd, dette sværd!
Er der nogen her, der vil nægte det?
Stille, alle sammen! Vær stille!
Jeg har hørt nok. Du har sagt nok.
Dette er upassende...
Stik dit sværd i skeden
og husk, hvor du står.
Herre, hvad jeg siger...
Du har brudt min fred.
Du har brudt Kristus' fred,
og du har bragt våben ind i et helligt sted.
Herre, jeg fortæller sandheden...
Du går direkte ud i gården,
og der venter du på, at jeg dømmer dig.
Dømmer? For hvad? Jeg har intet gjort...
Du tier stille!
Vi vil...
Vi vil fortsætte med et øjebliks stilhed...
...for at finde ro igen.
Denne afbrydelse må ikke gå ustraffet hen.
Det må være døden.
Fred være med dig, min kære.
Kunne du ikke udvise fornuft? Være tålmodig.
Jeg forventer blot retfærdighed.
Og den kommer... Til dem, der har tro.
Det er ikke det rette tidspunkt at tale om tro.
Nu er præcis det rette tidspunkt, det er nu, det behøves.
Jeg vil ikke høre det!
Din vrede kommer for let.
Der er en ond ånd i dig, der må uddrives.
Du bør se mod Gud?
Jeg vil bede for dig.
Det er ydmyghed, du har brug for.
Hvad har brug for, kvinde, er retfærdighed.
Er du ædru?
Lidt.
Du må trygle.
Igen?
Med mig.
Jeg afstod blot for et kloster.
-Adelsmand Wulfhere. -Jeg tror, du kender den stakkel?
Vi har mødtes.
Kongen har sendt mig for at straffe dig
sammen med Aethelwold her.
Hvad hans kone ønsker, er at jeg trækker dine indvolde ud gennem røven på dig.
Aelswith er altid opfindsom.
Frue, du skal gå til Aelswith for trøst.
Hun venter i kapellet.
Ved du, hvad straffen er for at trække dit sværd foran kongen?
Uden tvivl en bøde, der skal betales til kirken?
Døden.
Men Alfred er barmhjertig i dag, du bliver ikke klynget op i dag.
Han vil have dit ord på, at du opretholder freden.
-Hvilken fred? -Hans fred, dit fjols!
Det betyder ikke en skid, at du dræbte Ubba!
Det, der betyder noget, er, at Odda den yngre tog æren.
Hvis hans far dør af sine sår,
bliver Odda en af Wessex' rigeste mænd,
og hans mænd vil rose hans mod.
-Mit mod. -Det betyder ikke en skid.
Solen skinner ud af Odda den yngres røvhul,
og den er blændende.
Forstår du mig?
Godt.
Du må angre.
Hvad?
Trygle... Klæd dig som en pige,
gå på knæ og bliv ydmyget.
Jeg vil ikke trygle.
Så får Aelswith sit ønske opfyldt,
og jeg trækker indvoldene ud af røven på dig...
Hvad vælger du?
Ned på knæ.
Nu kravler du hele vejen til paladset,
hvor du kysser korset og ligger med ansigtet nedad.
Og hvad så?
Så vil Gud og kongen tilgive dig.
Gå.
Gå!
Det er din straf!
Jeg vil føre an, men du skylder mig.
Hvad?
Åh, herre, jeg er en synder, se ikke på mig.
Det er du!
Jeg er en synder, herre, så stor en synder,
som du nogensinde vil se!
Jeg har kendt kvinder, herre! Mange kvinder!
Heldige skid.
Kvinder i alle størrelser.
De store patter, små patter,
jeg har klemt og kysset dem alle.
Jeg har hvilet mit hoved på barme på smukke,
men slemme, slemme kvinder, herre, tilgiv mig!
Jeg har ikke tal på, hvor mange kvinder jeg har haft,
men jeg ved, at det er præcis
halvdelen af det antal patter, jeg har kærtegnet!
Gud! Jeg elsker patter!
Send mig en engel, herre!
Så du kan kneppe hende?
En engel uden patter til at vejlede mig.
Ikke flere tjenestepiger i mit sovekammer, herre...
Jeg beder dig.
Du må ligge faldt og kysse korset.
Kys mig røv... Dig og din gud.
-Uhtred... Uhtred, stop! -Vi tager af sted.
Det kan vi ikke.
Vi tager af sted. Saml dine ejendele.
Det er snart mørkt, og så er der dåben.
-Det er vigtigt. -Min søn skal ikke døbes.
Ingen præst skal hviske løgne og bedrag i hans ører
og drukne ham halvt i vand!
-Stop, du er vred... -Han bliver hedning som sin far!
Hvorfor siger du det?
Vi bliver i aften, ikke længere.
Jeg finder dig i morgen.
Hvor skal du hen?
Ud og drikke... Og bedrive hor.
Jeg elsker patter!
Og vi værdsætter pattens detaljer,
de små patter, de håndterlige patter,
de glædelige, strittende patter,
de bløde, omfavnende patter, patter, der får én til at føle sig hjemme,
som en hvalpesnude, taknemmelig, ivrig, berøringsglad.
Hvordan har dine knæ det?
Jeg kan ikke grine ad det...
Her er ingen retfærdighed. Kun kirken.
Det vidste du.
Jeg hører, du er unge Oddas mand nu.
Jeg går fra far til søn, ja, ganske som landet.
Jeg kan ikke blive i Wessex.
Du har en kone. Et barn, du ikke kunne vente med at se.
Hvor skulle du tage hen?
Odda er bange for, at du vil slå ham ihjel.
Sig, at jeg måske gør det.
Fortæl ham det hver aften, før han går i seng.
Jeg må finde rigdom, men her er det umuligt.
Danere, de ville se og tage det.
Og det er det, vi gør.
Vi bliver danere, og vi plyndrer.
Mænd vil følge dig.
De mænd, vi har trænet, andre, der var med ved Cynuit,
de vil følge dig.
Siger du, at vi skal tage på togt?
Vi finder rigdomme, og vi tager dem.
Her i Wessex?
Nej, man skider ikke, hvor man spiser. I Cornwalum.
Vi tager det fra briterne.
Sig ikke ja, ikke endnu, tænk...
Jeg vil gøre det samme.
Men hvorfor skulle Odda belønnes og ikke os?
Herre...Velkommen.
Jeg forventede ikke at se dig så snart.
Gik dåben godt.
Det er et fint træ.
-God dag, frue. -Det er en elendig dag.
Hvor er det fældet, dette træ?
På toppen af bakken, herre.
På mit land?
Ja, herre, jeg tager det til Wigulfs savværk for at få det kløvet.
Køber han det?
Han kløver det, herre. Vi har brug for...
Vi har brug for tømmer til reparationer.
Han tager sin betaling i kløvet træ.
Hvis vi skal bruge tømmer, hvorfor så ikke kløve det selv?
Wigulf har altid gjort det, herre.
Så hvis jeg går til Wigulf,
vil han fortælle mig, hvor mange af de træer, han har kløvet.
Og du vil vise mig tømmeret.
Hvor meget er et træ som det værd?
Otte, ni shilling?
Jeg er ikke sikker, herre.
Hvor meget betaler han dig for mit tømmer?
Det er et træ, herre.
Hvor meget betaler han dig?
Frue...
Hvor meget betaler han dig for mit tømmer?
-Uhtred, nej! -Stille!
Uhtred!
Det... var retfærdighed!