Navnet mitt er Uhtred, sønn av Uhtred.
Jeg ble født sakser, men bortført og oppdratt som dane.
Nå finner jeg meg selv bundet til kong Alfred.
Og bundet ved ekteskap til Wessex.
Jeg har en kristen kone som jeg bryr meg om...
...og et barn jeg aldri har sett.
Jeg har eiendom tynget i gjeld.
Det er et stort beløp, herre.
Alfred kunne ha slettet gjelden, men har valgt å ikke gjøre det.
Og en sleip tjener jeg ikke stoler på.
Og selv om jeg savner danenes måte å gjøre ting på
og deres lengsel for liv og for kamp...
Diskuter aldri med Ubba.
Og aldri, aldri slåss med ham.
...har skjebnen berørt mitt saksiske hjerte av en grunn.
Ubba og hans armé har returnert fra Irland.
Og hvor er flåten min?
De forlot Lundene for dager siden og er snart her, herre.
Skjebne er alt.
DET SISTE KONGEDØMMET
Herre?
Herre? Når vil du trenge hjelp?
Mildrith!
-Odda? -Mildrith. Takk, Gud.
-Hva gjør du her? -Du må bli med meg.
Freden er over. Vi er under beleiring.
Når skjedde det?
Ta med det du trenger, fort. Danene kan være her når som helst.
-Jeg kan ikke dra. -Jo, det kan du. Du må.
Om freden er over, hva med Uhtred?
Mildrith, danene har brutt våpenhvilen.
Vi har drept alle gislene vi tok, og de ville ha gjort det samme.
Hvis Uhtred har overlevd, er det kun som forræder, en dane!
Nei.
Uansett er det ikke lenger trygt for deg her,
så du må bli med meg.
Jeg ber deg, for ditt barns skyld.
Ikke tenk på oss, frue, vi tar oss selv og dyrene til åsene.
Kom dere vekk fra dette stedet.
Alt av verdi skal jeg begrave!
Ikke bare dra i faenskapet, du river det fra hverandre!
-Finn ut hva som holder det sammen! -Hva skal du ha for hesten?
Han er ikke til salgs.
Jeg gir deg det dobbelte. I sølv.
Har dere funnet noen i live?
Ikke på min strand.
Gud har tatt hundrevis av drittsekker.
Det ryktes at hundrevis av andre har klart seg, lenger oppover kysten.
Venner av deg?
Få familiene deres i sikkerhet.
-Ertwit? -Han ligner sannelig på deg.
Lille Ertwit.
La oss be om at han ikke arver min heldbre.
De er her.
Odda? Wulfhere?
Herre.
Tunge tider. Vi må møte dem direkte.
Aldri hvile.
Marsjerer vi samlet, herre, eller skal vi dele oss?
Vi er delt.
Dere to skal ri til elven Severn for å møte Ubba.
Jeg rir sørover for å møte Guthrum.
Burde ikke vi alle marsjere til Severn?
Hvis det første slaget er vunnet, vil ikke danene like et nytt et.
Wulfhere, selv i seier kan vi aldri være sikre på
hvor mange av våre som overlever.
Noen av Guthrums skip vil ha kommet seg inn til kysten,
og jeg kan ikke la ham spasere gjennom Wessex.
Han må bli møtt.
Skulle en av oss være heldig
og slå ut fienden rask, drar vi for å hjelpe den andre.
Ja, herre, selvsagt.
Forbered dere...
Herregud, du er en deilig åker å pløye. En deilig åker å pløye.
Bedre enn bygg...
Herregud, jente, bedre enn bygg! Bedre enn bygg, ja da!
Bedre enn bygg!
Herre! Unnskyld, herre, dette har aldri skjedd før,
og jeg sverger at det vil aldri skje igjen.
-Det var jentas idé. -Det var det ikke!
-Hvor er min kone? -Det var ikke min idé at...
-Hvor er min kone og mitt barn? -Vent! Herre!
-Hun er med lord Odda den yngre. -Odda?
Ja, herre. Han tok med seg din frue og sønn.
Hun dro frivillig, herre, for å beskytte barnet.
-Min sønn? -Ja, herre, du har en sønn.
Kjekk liten gutt er han. Ligner på faren sin.
Jeg burde ha fjernet ballene dine for denne skjendingen.
Ja... Nei, herre! Vær så snill.
Jeg bryr meg verken om deg, din kone, dine barn eller hora di.
Han fikk meg til å gjøre det mot et løfte om en mynt.
Det var et falskt løfte, herre. Jeg har ingen mynt.
Skaff en uthvilt hest, mat og drikke.
Ja, herre. Hesten din ble returnert, den står på stallen.
-Mitt hus er ikke ditt hus. -Nei, herre. Unnskyld, herre.
Min landjord er ikke din.
Behandle meg som et fe en gang til, og jeg dreper deg.
Ja, herre.
Det vil være en sann glede.
Jeg tror deg.
Kom deg ut.
Uhtred.
Sønn av Uhtred...
KONGEDØMMET WESSEX
Vi er flere enn dem, tror jeg.
Flere om du tar med gårdsgutter og kvinner, herre.
Frykter du dem, Leofric?
Ikke jeg. Kanskje de andre.
Det dreier seg ikke om frykt, men om strategi.
Vi holder høydene, de må komme til oss.
-Og om de bestemmer seg for å vente? -Hvorfor skulle de det?
Fordi vi er veldig isolert på denne høyden.
-Og forsyningene er små. -Det vet ikke de!
Vi venter. Holder posisjonen vår.
Om vi er heldige, vil Alfred sende Guthrum av gårde
og hjelpe oss med forsterkninger.
Inntil videre blir vi her på denne åsen.
Herre...
De samler seg, og de holder utkikk.
De har de øvre åsene, men jeg vil ikke vente.
Så når skal jeg angripe?
Jeg skal kaste runene.
Storri, jeg trenger et klart svar.
Jeg skal gi deg et.
Jeg har svaret, herre.
Se, dette er oss nederst i bakken,
de er oppe på toppen, men det er ingen fordel.
Dette er en fjær fra leiren deres, tørr og blek.
Vann renner nedover åsen, ikke oppover.
Du har ønsket ditt, herre, et tidlig angrep er bra.
De er svake.
De vil gi seg eller dø...
...og så går vi inn i hjertet av Wessex.
Skjoldvegg!
Fremad!
En! To!
-Rytter i sikte! -Holdt!
Gå og hent lord Odda...
...den eldre!
Det er Uhtred... Hvordan kan han være i live?
Vi får spørre.
Ealdorman Uhtred, vi trodde du var død!
At du lever, er et mirakel, eller noe mindre guddommelig.
-Hvor er hun? -Hva?
-Hvor er min kone og mitt barn? -Hun er... hun er trygg!
-Brakte du henne hit? -Hun er trygg! Hører du ikke?
Hun er trygg! Jeg brakte henne i sikkerhet!
Mildrith er med min kone! På mitt land, i mitt hus!
Der hun før har levd lykkelig!
Ta vekk kniven!
Sverg at du ikke har rørt henne.
-Jeg nekter. -Sverg!
Du fjerner sverdet fra min herre, og det med en gang.
Stabeis!
Du har mitt ord på at verken Mildrith eller din sønn er skadet.
Jeg sverger, gjør som jeg sier.
Forræderi... men hva kan vi forvente.
Nok med denne kranglingen og diskuteringen!
Spre dere, alle mann! Nå!
Din kone er fortsatt min guddatter.
Du burde takke min sønn, ikke true ham!
Kom til meg når du tenker klart.
Og så kan du forklare meg hvorfor du er i live... og dum!
Du er tilbake fra de døde og uforandret.
Alt du trengte gjøre, var å klatre ned av hesten
og spørre: “Har du sett min kone?”
Ja, det hadde vært bedre...
...men da hadde ikke unge Odda blitt like vettskremt.
Har du sett henne? Har hun det bra?
Hun har det bra.
Barnet, derimot...
-Sykt? -Stygg.
-Som faren? -Verre...
Med den minste tissen du kan tenke deg.
Som faren sin.
Hvis du ønsker å se ham, din kranglefant, bør du dra tilbake dit du kom fra.
Jeg mener det.
Vi er sperret inne på denne bakketoppen, og her vil vi dø.
Hva sier Odda?
Odda er en ærlig mann, men som kriger er han like tøff som en sau.
Vi har bakken, skråningen...
Jeg vil ikke oppgi den fordelen.
Men om vi mangler mat, hvor lenge kan vi vente?
Vi skal finne mat!
Hvor mange dager vil maten vare? To, tre, fire?
Nok til at Alfred når å komme.
Du har selv rapportert
at stormen tok de fleste av skipene til Guthrum.
-Men ikke alle. -Men nok, muligens...
Så da venter vi.
Enig, en stund.
Vi gir Alfred så mye tid som mulig.
Jeg vil tilby forhandlinger.
Mens disse forhandlingene finner sted, sender vi ut flere jaktlag.
Alfred vil komme.
Jeg vil delta på disse forhandlingene med Ubba.
Du er ikke invitert.
Det er min rett.
Hvis de andre gislene ble drept, hvordan overlevde han?
Han ble tatt av danene som barn, og han overlevde.
Vi gjør vel i å følge ham.
Følge ham?
Eller å lytte til hva han har å si, var det jeg mente.
Lord Ubba, kan jeg få presentere Odda av Wessex?
Det ser ikke ut til at noen møter finner sted uten deg.
Fins det flere av deg?
Lord Ubba, Odda er Alfreds mest betrodde general.
Jeg bryr meg ikke om hvem han er.
Alt han trenger å gjøre, er å overgi seg.
Det blir ingen overgivelse.
Hva vil det bli, da?
Det blir ingen overgivelse.
Selv om jeg inviterer deg til å dra tilbake til skipene.
Guthrum kan ha brutt freden,
men det er ingen grunn til at Ubba skal gjøre det samme.
Vi kommer ikke til å returnere til våre skip.
Og jeg forlater ikke denne åsen.
Du har ingenting i Wessex å gjøre.
Det jeg skal gjøre, er å drepe deg.
Du kan jo prøve.
Guthrums flåte er borte.
Njord kom fra dypet og dro Guthrums flåte til havets bunn.
Du lyver.
Jeg så flåten dø og mennene gå under!
Storri, hva sier du?
Jeg ser ikke for Guthrum. Jeg ser for deg.
Storri er for trangsynt. Han så heller ikke den komme.
Nei, det er løgn.
Alt er løgn! Se i øynene hans!
Du er den neste til å dø, Ubba. Jeg vet det, jeg kastet runene.
En enda større løgn.
Jarl Ragnar den fryktløse er med gudene, som er sinte på deg.
Du lar hans død gå ustraffet hen.
Jeg trenger ikke hevne jarl Ragnar!
Det må hans sønn gjøre!
Du er den neste som dør.
Kjemp mot meg, så får du se hvem som dør først!
Herre... vi forhandler.
Ikke si ett ord til!
Han vil ikke si ett ord til!
Han vil ikke, nei. Helst ikke.
Jeg vil ikke si et ord til. Vi er ferdige med å snakke.
Din drittsekk!
Storri!
Hva nå?
Hvor står vi? I dritt?
Nå har vi tid.
Hvordan? Hvis mulig, er deres ønske om å drepe oss større!
Vi burde angripe.
Mine menn er gode menn.
Selv om halvparten er bevæpnet med sigder, er de her.
Sigder kan drepe.
Hvor godt kjenner du Ubba?
Jeg har kjent Ubba siden jeg var 11 år gammel.
Den største krigeren jeg har sett...
...men han er forsiktig, han lytter alltid til gudene.
Jeg ertet han bare for å så tvil i ham.
Det vil ta litt tid før tvilen klarner.
Du har litt tid, men jeg gjentar: Vi burde angripe.
Hvis vi angriper, blir vi omringet,
mine menn vil alle dø. Jeg kjenner hver og en av dem.
Jeg håpet denne åsen og Alfred kunne berge dem... oss.
Alfred kommer ikke.
Maten vil ikke vare, og Ubbas tanker vil klarne.
Det synes uunngåelig at de tar Wessex.
Hva om vi kan ta danenes flanker?
Hvordan da?
Vi brenner skipene deres.
Selv om det bare er tre eller fire, vil de løpe til flammene.
-Da angriper vi. -De vil være uorganisert.
Ingen skjoldvegg.
Vi dreper dem før de oppdager oss.
Hvem vil starte brannene?
Jeg. Alene.
Men jeg trenger ditt ord
på at du angriper så snart brannen er startet.
Det har du.
Hvis vi lykkes, herre, har du berget Wessex.
Hvis han lykkes, brenner skipene,
vil det garantert skape kaos hos danene.
Noe som er målet.
Hvordan utnytter vi best panikken?
Er det sannsynlig at angrepet lykkes?
Vil det ikke være bedre å flykte fra denne åsen?
Vi kan dra tilbake til Winchester uten å miste en eneste mann.
Bortsett fra Uhtred.
Far, om det Uhtred sa om stormen er sant...
...og Guthrums flåte er ødelagt...
...bør vi slå oss sammen med Alfred.
Vi kan møte ham på veien.
Og da er det alle mot Ubba.
Strategisk sett gir det mening.
Jeg ga ham mitt ord.
Han vil dø, og du kan kalle ham en helt.
De andre er her.
Du må tenke ut hva du vil si til dem.
Jeg har bedt deg komme
for å fortelle at du må gjøre klar alle dine menn.
-Vi drar... Snart. -Drar hvor, herre?
Ealdorman Uhtred har sagt seg villig til å distrahere danene.
Han vil prøve å sette noen av skipene i brann.
-Har han dratt? -Ja.
-Alene? -Ja.
Lykkes denne avledningsmanøveren, drar vi.
I hvilken retning, herre?
Gjør mennene klare, ikke si noe.
Lord Odda, du har ikke fortalt oss noe.
Klargjør dine menn, har jeg sagt.
-Klare til kamp? -Gjør mennene deres klare.
Dra! Forbered dere!
Jeg ser ingenting på elven.
-Det er snart daggry. -Kan du ti stille?
Vel.
Skipsbrann!
Hent bøtter og fat!
Lord Odda, vi er klare, men til hva?
Han har gjort det.
Han har satt skipene i brann.
Vi angriper!
Herre? Er du våken?
-Herre! -Hva er det?
Skipene brenner!
-Det er han, jeg vet det! -Ja.
Du så dem døende på åsen. Så du ikke brannen?
Jeg sa jeg kun kan se hva runene viser!
-Hvor man skip er i brann? -Jeg vet ikke. Mange.
De er nødt til å pønske på noe.
Herre... der.
Det er han.
Du! Uhtred Ragnarson!
Er du redd meg?
Mann mot mann, jeg er klar.
Vil du kjempe mot meg?
Er du sønnen til Ragnar den fryktløse?
Eller er du en feiging?
Jeg vil kjempe mot deg, Ubba, hvis det er det du vil...
...men du vil dø.
Gi ham et skjold.
Du er halvnaken, herre, du kan bli forkjølet.
Dette vil ikke ta lang tid.
Var det deg? Brannene?
Det må ha vært gudene... De er sinte på deg.
Første til blods eller til døden?
Reis deg!
Dra til Valhall, herre...
Skjold... vegg!
Nå! Drep drittsekkene!
Bind dem...
Bind dem alle sammen, lag en kjede.
Bind dem godt.
Ta de kranglevorne ned til elven.
Få i deg denne, stabeis.
Gud skal vite at du fortjener den.
Lord Odda er skadet... hardt.
Han holdt sitt ord.
Han ville det. Han er en god mann.
En god ealdorman.
Jeg vil at Ubba skal gravlegges med øksen sin.
Øksen hans er borte.
Unge Odda vil kutte ham i småbiter.
-Nei, det må ikke skje. -Han ville ha gjort det samme med deg.
Han er Ubba, det nærmeste danene kommer en konge.
Jeg skal se til at han gravlegges.
Du har en oppgave foran deg.
Dra rett til Alfred og knel for han.
Fortell drittsekken at du har berget Wessex.
Nei, jeg vil dra til Mildrith.
Om du ikke gjør det, gjør en annen det, og det vil være en belønning.
Menn har sett det, de vet hva jeg har gjort.
La dem fortelle det til Alfred.
Jeg må se min sønn.
Du er en dritt. En tulling.
Klarer du ikke bedre enn det?
Brystvorte.
Herre... jeg vil takke deg for at du ikke lot meg i stikken.
Jeg vet det var et fornuftigere valg.
Jeg drar til din eiendom nå, for å se til Mildrith og min sønn.
Du tjente Alfred vel i dag.
Takk, herre.
Hvem der?
Unnskyld, du var for vakker til å bli forstyrret.
Du kan forstyrre meg med en gang.
Uhtred, sønn av Uhtred.
Som er sønn av en annen Uhtred... og enda en.
Han har et kongedømme å arve.
Jeg vil se til at det skjer.
I morgen eller dagen etter drar vi hjem, og så til Winchester...
...alle tre.
Jeg vil dra til Alfred, og han vil knele for meg.
-Vil han? -Det vil han.
Å...
Han vil fjerne gjelden i det minste.
Og vi kan bygge en stor hall og holde en fest.
Det hadde jeg likt.
Og jeg vil at Uhtred skal døpes... i Winchester.
Fader Beocca kan holde seremonien. Det vil han sette pris på.
Uhtred, det er det jeg vil.
Gud er god, Uhtred.
Han holdt deg trygg.
Han brakte deg hjem til meg.
Mitt sverd holdt meg trygg.
Tro meg... Gud er god.
KONGEDØMMET WESSEX
De har ikke dratt ut i strid ennå.
Det er bra.
Jeg alene skal snakke.
Alfred vil høre en klar melding.
Hvordan er stemningen i forlegningen?
Den er bra, herre. Mennene har det bra.
Redde?
Nei, ikke mer enn vanlig.
Jeg...
Jeg er redd jeg ikke inspirerer dem...
...at de ikke ser på meg som en kriger.
Herre...
Herre, det er Odda.
Hva er det?
Bringer du nyheter? Hvor er din far?
Han ble såret i kamp, et stort slag ved Cynuit, herre.
Herre, jeg har en gave til deg.
Ubba er død. Armeen hans er slått.
Er dette sant?
-Ja, herre. To dager siden. -Priset være Herren. Pris Ham.
Vel, da er Wessex berget.
Det er... for en stund.
Guthrum vil ikke ha annet valg nå enn å inngå fred.
Mens din far er på bedringens vei, vil du ta hans plass.
Hans land vil være ditt og mer.
Wessex er berget.
KONGEDØMMET WESSEX
Alle går mot slottet.
En feiring, det må være en feiring av bønner.
Jeg tror du har gjort dette.
Den store hallen er full, det er ikke mer plass.
Vær så snill, kongen takker dere alle for at dere kom,
men dere må be her ute.
-Fader Beocca. -Slottet er fullt.
-Fader Beocca... -Det vil være øl og mat til alle.
Uhtred?
-Står du virkelig foran meg? -Det gjør jeg, og med mitt barn.
Gud være lovet. Du er i live!
Klart jeg er i live, hvorfor skulle jeg ikke være det?
Du ble holdt gissel i Werham. Vi trodde du var død.
Nei, fader, jeg var ved Cynuit. Jeg slåss ved Cynuit.
Sa de ikke det?
-Jeg vil treffe Alfred nå! -Hva er det?
Ingenting som ikke kan løses over tid. Uhtred!
Jeg vil treffe Alfred.
Uhtred, Alfred er i fred.
Uhtred, vær så snill!
Vær så snill, du kan ikke forstyrre bønnene!
Uhtred, sverdet ditt!
Unnskyld, men jeg er blitt fortalt at du trodde jeg var død?
Dette er ikke rett tid og sted.
Fader Beocca her trodde jeg var død,
men for få dager siden var jeg ved Cynuit med lord Odda.
Det var lord Odda og jeg som planla slaget.
-Fortalte ikke gutten det? -Uhtred, stopp nå.
Kanskje du vil snakke nå?
Odda, du sier ingenting.
Kanskje du vil beskrive Ubbas død?
Herre, jeg vil invitere denne ealdormannen til å bli med oss
for å gi takk og be.
Takk for hva? Seier?
For død over hedningene?
Hvem tror du drepte hedningene?
Jeg kan ikke frelse deg.
Jeg kjempet mot Ubba, mann mot mann, og jeg drepte han!
Det var hans øks mot mitt sverd, dette sverdet!
Er det noen her som vil benekte det?
Vær stille! Alle! Ti og vær stille!
Jeg har hørt nok. Du har sagt nok. Dette er ikke passende.
Hylstre sverdet, nå, og husk hvor du står.
Herre, det jeg forteller deg...
Du har brutt min fred.
Du har brutt Jesu fred,
og du har brakt våpen inn på et hellig sted.
-Herre, jeg forteller deg sannheten... -Du skal gå rett til borggården,
og der vil du vente til jeg bestemmer straffen.
Straff? For hva? Jeg har ikke gjort noe galt.
Du skal tie!
Vi vil...
Vi vil fortsette med et øyeblikks stillhet...
...for igjen å finne freden.
Denne forstyrrelsen kan ikke gå upåaktet hen.
Det må bli døden.
Fred være med deg, kjære.
Hvorfor viser du ikke fornuft? Og tålmodighet?
Alt jeg forventer er rettferd.
-Og den kommer til de som har troen. -Dette er ikke tiden for å snakke om tro.
Det er akkurat nå som er tiden, det er nå det trengs.
Jeg vil ikke høre!
Du viser for mye sinne.
Det er en dårlig ånd inne i deg som du må bli kvitt.
Du må se til Gud.
Jeg skal be for deg.
Ydmykhet er det du trenger.
Det jeg trenger, er rettferdighet.
-Er du edru? -Så vidt.
Du skal krype.
Hva sa du?
Med meg.
Alt jeg gjorde, var å stikke av fra et kloster.
-Ealdorman Wulfhere. -Du kjenner denne stakkaren, antar jeg?
Vi har møttes før.
Kongen har sendt meg for å straffe deg sammen med denne Æthelwold.
Det hans kone vil jeg skal gjøre, er å dra innvollene gjennom rumpa di.
Ælswith er kreativ som alltid.
Frue, du skal dra til Ælswith, for å få ro og fred.
Hun venter i kapellet.
Vet du hva straffen er for å trekke sverd foran kongen?
En bot, uten tvil betalbar til kirken?
Døden.
Men Alfred kjenner seg barmhjertig, så du skal ikke dingle i dag.
Han vil ha ditt løfte om at du vil holde freden.
-Hvilken fred? -Hans fred, din tosk!
At du drepte Ubba, er uviktig.
Det som betyr noe er at Odda den yngre har tatt æren.
Skulle hans far dø av sårene,
vil Odda bli rikest i Wessex, og menn vil lovprise hans mot.
-Mitt mot. -Ingen bryr seg.
Sola skinner fra Odda den yngres rumpe, og den er blendende.
Forstår du meg?
Godt.
Du skal gjøre bot.
Gjøre hva?
Krype.
Du skal kle deg som ei jente, gå på knærne og bli ydmyket.
Jeg nekter å knele.
Da får Ælswith sitt ønske oppfylt, og jeg drar innvollene ut av deg...
Hva blir det til?
På knærne med deg.
Nå skal du kravle, helt til slottet.
Der du skal kysse korset og legge deg flatt på magen.
Og så da?
Gud og kongen vil tilgi deg.
Gå.
Gå!
Det er det du får!
Jeg vil lede, men du skylder meg en.
Hva?
Å...
Jeg er en synder, ikke se på meg.
Det er du!
Jeg er en synder, den største synderen du noensinne vil se!
Jeg har kjent kvinner, herre! Mange kvinner.
Heldiggris.
Kvinner i alle størrelser:
Store pupper, små pupper.
Jeg har klemt og kysset alle sammen.
Jeg har hvilt hodet på magen til pene,
men dårlige kvinner, tilgi meg!
Jeg har hatt flere kvinner enn jeg kan huske,
men jeg vet det er akkurat
halvparten av antall pupper jeg har kost med!
Herregud, som jeg elsker pupper!
Send en engel til meg, herre!
Så du kan knulle henne?
En engel uten pupper som kan lede meg.
Ikke flere tjenestepiker i sengen min, herre, vær så snill...
Jeg ber deg.
Du må legge deg flat og kysse korset.
Kyss meg i ræva, du og din Gud.
-Uhtred, stopp! -Vi drar herfra.
-Det kan vi ikke. -Vi drar. Pakk sakene dine.
Det vil være mørkt snart, og så er det jo dåpen.
-Det er viktig. -Min sønn skal ikke døpes.
Ingen prest skal hviske løgn og bedrag i hans ører
og halvveis drukne ham!
-Stopp, du er sint... -Han skal være en hedning som sin far!
Hvorfor sier du sånt?
Vi kan være her i natt, ikke lenger.
-Jeg henter deg i morgen tidlig. -Hvor skal du?
Drikke... knulle horer...
Jeg elsker pupper!
Og vi liker puppenes skjønnhet,
de små pupper, den passende pupp, den opphissede pupp,
den myke, omfangsrike pupp, den som gjør at du føler deg hjemme,
som et kjæledyrs nese, takknemlig, ivrig, imøtekommende.
Hvordan er knærne?
Ingenting å le av...
Det er ingen rettferd her. Bare kirken.
Du vet det.
Jeg hører du er nå unge Oddas mann.
Jeg er sendt fra far til sønn, ja, sånn som med landet.
Jeg kan ikke bli i Wessex.
Du har en kone. Et barn du gledet deg til å få se.
Hvor skal du dra?
Odda er redd du vil drepe ham.
Si at jeg kanskje gjør det.
Fortell ham det hver kveld før han går og legger seg.
Jeg må å finne rikdom, men det er umulig her.
Danene vil se det og ta det.
Og det er det vi skal gjøre.
Vi blir daner, og vi plyndrer. Menn vil følge deg.
De mennene vi har lært opp, andre som var ved Cynuit,
de vil følge deg.
Skal vi plyndre?
Vi finner rikdom, og vi tar den.
Her i Wessex?
Nei, du driter ikke ved eget bord. I Cornwalum.
Vi tar det fra bretonerne.
Ikke si ja ennå, tenk over saken.
Jeg vil gjøre det samme.
Men hvorfor skal Odda bli belønnet, og ikke vi?
Herre... velkommen.
Jeg ventet deg ikke hjem så snart.
Gikk dåpen bra?
Det er et fint tre.
-God dag, frue. -En elendig dag.
Hvor ble det felt, dette treet?
På bakketoppen, herre.
På mitt land?
Ja, herre, jeg tar det til Wigulfs mølle, for å kløyve det.
Kjøper han det?
Han kløyver det, herre. Vi trenger...
Vi trenger tømmer til reparasjoner.
Han tar seg betalt i kløyvd ved.
Hvorfor kløyver vi ikke vår egen ved?
Wigulf har alltid gjort det, herre.
Så hvis jeg drar til Wigulf,
vil han fortelle meg hvor mange slike trær han har kløyvd,
og du vil vise meg tømmeret?
Hvor mye er et slikt tre verdt? Åtte, ni shilling?
Jeg vet ikke, herre.
Hvor mye betaler han for mitt tømmer?
-Herre, det er et tre. -Hvor mye betaler han deg?
Frue, vær så snill.
Hvor mye betaler han deg for mitt tømmer?
-Uhtred, nei! -Ti stille med deg!
Uhtred!
Rettferdighet skje fyllest!