Mitt namn är Uhtred, son till Uhtred.
Jag föddes som saxare,
men fördes bort och uppfostrades som dan.
Men nu är jag bunden till kung Alfred, och bunden genom äktenskap till Wessex.
Jag har en kristen hustru som jag håller av.
Och ett barn jag aldrig sett.
Jag har marker, tyngda med skulder.
Det är en avsevärd summa, herre.
Alfred kan skriva av skulden men har valt att låta bli.
Och en listig gårdskarl jag inte kan lita på.
Och även om jag saknar danernas sätt,
och deras hunger på livet och på strid…
Gå aldrig i vägen för Ubba,
och strid aldrig nånsin mot honom.
…har ödet väckt mitt saxiska hjärta av en anledning.
Ubba och hans armé har återvänt från Irland.
Och min flotta är var?
De lämnade Lundene för flera dagar sen och är nästan här, herre.
Ödet är allt.
DET SISTA KUNGADÖMET
Herre?
Herre? När kommer ni att behöva hjälp?
Mildrith?
-Odda? -Mildrith. Tack gode Gud.
-Vad gör du här? -Du måste följa med mig.
-Vi är under belägring. -Sen när?
Hämta allt du behöver, fort. Danerna är här när som helst.
-Jag kan inte följa med dig. -Du måste.
-Vad händer med Uhtred? -Mildrith, danerna har brutit vapenvilan.
Vi har dödat alla pantfångar de gav oss, och de har gjort detsamma.
Har Uhtred överlevt är det bara som förrädare, en dan!
Nej.
Du är inte längre trygg här.
Du måste följa med mig.
Jag ber dig, för ditt barns skull.
Oroa dig inte för oss, frun,
vi tar oss själva och boskapen till kullarna.
Ta er långt härifrån.
Jag begraver allt av värde!
Dra inte bara, ni gör sönder den.
-Ta reda på var den sitter fast! -Hur mycket för er häst?
Han är inte till salu.
Jag ger er dubbelt så mycket som den är värd.
I silver.
Har några flutit i land levande?
Inte på min strand.
Gud har tagit hundratals av de jäklarna.
Men det sägs att hundratals fler har landstigit säkert längre upp.
Vänner till er?
Ni bör sätta era familjer i säkerhet.
Ertwit?
Han liknar dig, definitivt.
Lille Ertwit.
Vi får hoppas att han inte utvecklar min fysik.
De är här.
Odda? Wulfhere?
Herre.
Svåra tider, som vi går till mötes utan fruktan.
Vila aldrig.
-Marscherar vi tillsammans? -Vi delar upp oss.
Ni rider mot Severn för att möta Ubba.
Jag rider söderut till Gudrum.
Borde vi inte alla marschera till Severn, herre?
Om vi vinner första striden kanske danerna undviker en andra.
Även i seger kan vi inte vara säkra på hur många som överlever.
En del av Gudrums skepp kommer att ha tagit sig i land,
och jag kan inte låta honom gå genom Wessex,
han måste mötas.
Odda, om nån av oss har tur
och besegrar vår fiende kvickt hjälper vi den andre.
Ja, herre, givetvis.
Gör er redo.
Jösses, flicka, du är ett härligt fält att plöja.
Ett härligt fält att plöja.
Bättre än korn! Bättre än korn!
Jösses, flicka, bättre än korn!
Bättre än korn!
Herre!
Förlåt mig, herre, det har aldrig hänt förut, och kommer aldrig hända igen.
-Det var flickans idé. -Det var det inte!
-Var är min hustru? -Det var inte…
-Var är min hustru och mitt barn? -Vänta!
-Hon är med herr Odda den Yngre. -Odda?
Ja, herre. Han tog frun och er son.
Hon gick frivilligt, för barnets skull.
-Min son? -Ja, herre, ni har en son.
En stilig liten gosse.
Liknar sin far.
Jag borde skära pungen av er för denna skändning.
Ja… Nej, herre, snälla.
Jag gillar inte er, er hustru, era barn eller er hora.
Han tvingade mig till det, med löfte om ett mynt.
Det var ett falskt löfte, herre.
Jag har inga mynt.
Jag behöver en utvilad häst, mat och dryck.
Ja, herre. Er häst återlämnades, den står i stallet.
Mitt hus är inte ditt hus.
-Nej, herre. Jag ber om ursäkt. -Mina marker är inte dina marker!
Behandla mig som en narr igen och jag dödar dig.
Ja, herre.
Det blir ett nöje.
Jag tror er.
Lämna mig.
Uhtred…
…son till Uhtred.
KULLEN VID CYNUIT
KUNGADÖMET WESSEX
Vi är fler än de.
Ja, om ni räknar bondpojkarna och kvinnor, herre.
Fruktar ni dem, Leofric?
-Nej. Men vissa gör det. -Det handlar om strategi.
Vi besitter de högre markerna, de måste komma till oss.
-Och om de väljer att vänta? -Varför skulle de det?
För att vi sitter isolerade här uppe.
-Med ont om förnödenheter. -De vet inte det!
Vi bidar vår tid. Håller vår position.
Med lite tur kör Alfred ut Gudrum och förser oss med förstärkning.
Tills vidare stannar vi kvar…
…på den här kullen.
Herre.
De samlar sig, och de bevakar oss.
De har det högre läget.
Men jag vill inte vänta.
Så… när angriper jag?
-Jag kastar runorna. -Storri, jag behöver ett tydligt svar.
Jag ska ge er det.
Jag har ert svar, herre.
Det här är vi, vid foten av deras kulle.
De sitter på toppen
men det är ingen fördel.
Det här är en fjäder från deras läger,
snustorr och bleknad.
Vatten rinner nerför backen, inte upp.
Ni får er önskan, herre, ett tidigt angrepp är bra.
De är svaga.
De kommer att kapitulera eller dö.
Och sen flyttar vi in i hjärtat av Wessex.
Sköldborg!
Framåt!
Ett! Två!
-Ryttare närmar sig! -Halt.
Gå och hämta herr Odda…
…den Äldre!
Det är Uhtred.
Hur kan han ha överlevt?
Vi ska fråga.
Ealdorman Uhtred, vi trodde att ni blivit dödad!
Att ni inte blev det är ett mirakel, eller nåt mindre gudligt.
-Var är hon? -Vad?
Min hustru och mitt barn?
-Hon är säker! -Förde ni henne hit?
-Hon är säker! Hörde ni inte? -Jag satte henne i säkerhet, inget mer.
Mildrith är med min egen hustru!
På mina ägor, i mitt hus! Där hon har bott lyckligt förut!
-Lägg undan dolken! -Svär att ni inte har rört henne.
-Det tänker jag inte göra! -Svär!
Herre, ta bort kniven från min herre, och gör det nu.
Örsling!
Du har mitt ord på att varken Mildrith eller din son har skadats.
Jag svär, gör som jag säger.
Förräderi… men vad kan vi vänta oss.
Nu räcker det med bråk och gräl!
Skingra er, allihop! Nu!
Er hustru förblir min guddotter.
Ni borde tacka min son, inte hota honom.
Kom till mig när ni tänker klart,
och förklara för mig varför ni fortfarande andas, och är lika enfaldig!
Du är tillbaka från de döda, och oförändrad.
Allt du behövde göra var att sitta av och fråga: “Har ni sett min hustru?”
Det hade varit det bättre valet, ja…
…men då hade inte unge Odda skitit på sig.
Har du sett henne? Mår hon bra?
Hon mår bra.
Men barnet…
-Sjukligt? -Fult.
-Som sin far? -Värre…
med ett litet gruskorn till penis.
Som sin far.
Om du vill se honom själv, örsling, gå samma väg som du kom.
Jag menar allvar.
Vi är fast på den här kullen,
och här kommer vi att dö.
-Vad säger Odda? -Odda är en hygglig man…
…men som krigare är han lika listig och hotfull som ett får.
Vi har marken, sluttningen.
Jag ger inte upp det övertaget.
-Men hur länge kan vi vänta utan mat? -Vi ska hitta mat!
Vi har mat för hur många dagar?
Tillräckligt med tid för Alfred att anlända.
Ni har själv rapporterat att stormen tagit många av Gudrums skepp.
-Men inte alla. -Men kanske tillräckligt många…
Så vi väntar.
Jag håller med.
En tid.
Vi ger Alfred så mycket tid som möjligt.
Jag erbjuder dem att förhandla,
och medan förhandlingarna äger rum skickar vi ut flera jaktlag.
Alfred kommer att komma.
Jag deltar i förhandlingarna med Ubba. Ni har inte blivit inbjuden.
Det är min rättighet.
Om de andra fångarna dödades, hur överlevde han?
Han togs som barn av danerna och överlevde.
-Det vore klokt att följa honom. -Följa honom?
Eller lyssna på vad han har att säga, herre, är vad jag menade.
Herr Ubba, låt mig presentera herr Odda av Wessex.
Det finns visst inga möten ni inte deltar i.
Finns det fler än en av er?
Herr Ubba,
Odda är Alfreds mest betrodda general.
Jag skiter i vem han är,
allt han behöver göra är att kapitulera.
Det blir ingen kapitulation.
Vad blir det då?
Det blir ingen kapitulation.
Men jag uppmanar er att återvända till era skepp.
Gudrum må ha brutit freden, men Udda behöver inte göra detsamma.
Vi kommer inte att återvända till våra skepp.
Och jag lämnar inte denna kulle.
-Ni har inte i Wessex att göra. -Vad jag ska göra är att döda er.
-Ni kan försöka. -Gudrums flotta är borta.
Njord sträckte sig upp från djupet och tog Gudrums flotta med sig ner igen.
Ni ljuger.
Jag såg flottan dö och dess män gå under!
Storri, vad säger ni?
Herre, jag siar inte åt Gudrum, jag siar åt er.
Storri har en pinne i arslet. Han förutsåg inte den heller.
Nej, det…
Det är en lögn. Allt är lögner! Se på hans ögon!
Ni dör härnäst, Ubba, runorna visade det.
Det är en ännu större lögn.
Jarl Ragnar den Orädde är med gudarna, och de är arga på er.
Ni låter hans död gå ostraffad.
Att hämnas jarl Ragnar är inte min sak!
Det är hans sons!
Ni dör härnäst, Ubba.
Strid mot mig då! Så får ni se vem som dör härnäst!
Herre…
vi förhandlar.
Ni säger inte ett ord till!
Han säger inte ett ord till!
Nej, det är bäst så.
Jag säger inte ett ord till.
Det är slutpratat.
Din hale jävel!
Storri!
Vad gör vi nu?
-Var står vi nu? I skit? -Nu har vi tid.
Hur? Om möjligt gav ni dem större lust att döda oss.
Vi borde angripa.
Mina män är bra män.
Hälften av dem är beväpnade endast med skäror, men de är här.
Skäror kan döda.
Hur väl känner ni Ubba?
Jag har känt Ubba sen jag var elva.
Han är den störste krigare jag nånsin sett…
…men han är försiktig.
Han lyssnar alltid på gudarna.
Jag retade honom bara för att få honom att tvivla.
Det tar lite tid innan tvivlet lägger sig. Ni har er tid.
Men jag upprepar, vi borde angripa.
Om vi angriper kommer vi att överflyglas.
Mina män dör. Allihop.
Jag känner varenda en av dem.
Jag hade hoppats att denna kulle och Alfred kanske kunde rädda dem.
Oss.
Alfred kommer inte.
Maten tar slut, och Ubbas tankar klarnar.
Det verkar oundvikligt, de kommer att ta Wessex.
Tänk om vi kunde överflygla danerna?
-Hur? -Vi bränner deras skepp.
Även om det bara är tre eller fyra skulle de springa mot elden.
-Då attackerar vi. -De kommer att vara oorganiserade.
Ingen sköldborg.
Vi kunde döda dem innan de visste att vi var där.
Vem skulle anlägga bränderna?
Jag.
Ensam.
Men jag måste ha ert ord på att ni angriper så snart eldarna har tagit sig.
Ni har det.
Lyckas vi, herre, kommer ni att ha räddat Wessex.
Om han lyckas med att sätta eld på skeppen…
…kommer det otvivelaktigt att orsaka panik hos danerna.
Vilket är syftet.
Hur utnyttjar vi den paniken bäst?
Är det sannolikt att ett angrepp lyckas?
Vore det inte bättre att fly från denna kulle?
Vi kan återvända till Winchester utan att förlora en enda man.
Förutom Uhtred.
Fader,
om det Uhtred säger om stormen är sant…
…och Gudrums flotta är så gott som förstörd…
…så skulle vi förena oss med Alfred.
Vi kan mycket väl möta honom på vägen.
Då är vi alla mot Ubba.
Det är en logisk strategi.
Jag gav honom mitt ord.
Han kommer att dö…
…och ni kan kalla honom för hjälte.
De andra är här…
…ni måste besluta vad ni ska säga till dem.
Jag har bett er komma för att be er att göra era män redo, alla män.
Alla.
Vi kommer att röra på oss…snart.
Röra på oss, herre?
Ealdorman Uhtred har erbjudit sig att distrahera danerna.
Han ska försöka tända eld på deras skepp.
-Har han gett sig av? -Ja.
Ensam?
Ja.
Om han lyckas med denna distraktion flyttar vi.
-Åt vilket håll, herre? -Gör era män redo, men säg inget.
Med all respekt, ni har inte sagt nåt.
Jag sa, gör era män redo.
-För strid? -Gör era män redo, båda två.
Iväg! Gör er redo.
Jag ser inget på floden.
-Det är snart gryning. -Kan ni låta bli att prata?
Som ni vill.
Skepp i brand!
Hämta hinkar och tunnor!
Herr Odda, vi är redo,
men för vad?
Han har gjort det.
Titta, han har satt skeppen i brand.
Vi angriper!
Herre?
Herre, är ni vaken?
-Herre! -Vad är det?
Skeppen har satts i brand!
-Det är han, jag vet det. -Ja.
Du såg dem dö på kullen!
-Såg du inte en eld? -Jag ser bara det runorna visar mig.
-Hur många skepp brinner? -Jag vet inte. Många.
De planerar nåt, det måste de.
Herre…där.
Det är han.
Du! Uhtred Ragnarson! Du!
Är ni rädd för mig?
Man mot man!
Jag gör fyrkanten!
Tänker ni strida mot mig?
Är ni son till Ragnar den Orädde?
Eller är ni en ynkrygg?
Jag ska strida mot er, Ubba, om det är vad ni vill…
…men ni kommer att dö.
Ge honom en sköld.
Ni är halvnaken, herre, ni kan bli nerkyld.
Det här tar inte lång stund.
Var det ni som anlade eldarna?
Det måste ha varit gudarna.
De är arga på er.
Första blodsdroppen eller till döden?
Upp med er!
Far till Valhalla, herre.
Sköld… borg!
Döda de jävlarna!
Bind dem.
Bind ihop dem allihop, bilda en kedja.
Bind dem hårt.
Om nån protesterar, marschera dem ner i floden.
Få i dig det här, örsling.
Gud vet att du förtjänar det.
Herr Odda är skadad…
…allvarligt.
Han höll sitt ord.
Som väntat.
Han är en god man…
…en god ealdorman.
Jag vill att Ubba begravs med sin yxa.
Hans yxa är borta.
Unge Odda vill skära honom i bitar.
-Det får inte ske. -Han skulle ha gjort detsamma med dig.
Han är Ubba, det närmsta en kung danerna nånsin får.
Jag ser till att han begravs.
Du…
…du har en uppgift framför dig.
Gå direkt till Alfred och knäböj vid hans fötter.
Och tala om för den jäveln att du räddade Wessex.
Nej, jag ska gå till Mildrith.
Gör inte du det gör nån annan jävel det, och de blir belönade.
Män har sett det, de vet vad jag gjort. Låt dem underrätta Alfred.
Jag måste få träffa min son.
Du är en skit.
En pungkula.
Kan du inte bättre än så?
Bröstvårta.
Herre.
Jag vill tacka er för att ni inte övergav mig.
Jag vet att det hade varit ett val, ett logiskt val.
Jag rider till ert gods nu, för att träffa Mildrith och min son.
Ni tjänade Alfred väl i dag.
Tack, herre.
Vem där?
Förlåt mig…
…du var så vacker att jag inte ville störa.
Du får störa mig…
…omedelbart.
Uhtred, son till Uhtred.
Som är son till ännu en Uhtred… och ännu en.
Han har ett kungadöme att ärva.
Jag ska se till att det sker.
I morgon eller dagen därpå reser vi hem och sen till Winchester…
…vi tre.
Ja.
Jag ska gå till Alfred…
…och han kommer att falla vid mina fötter.
-Kommer han? -Det kommer han.
Åh.
Han kommer att befria oss från vår skuld, åtminstone.
Och vi ska bygga en stor herrgård…
och hålla en fest.
Det skulle jag tycka om.
Och jag skulle vilja att Uhtred döptes…
…i Winchester.
Fader Beocca kan utföra ceremonin.
Det skulle glädja honom.
Uhtred, det är vad jag vill.
Gud är god, Uhtred.
Han höll dig säker.
Han förde dig hem till mig.
Mitt svärd höll mig säker.
Tro mig.
Gud är god.
HOLDENHURST KUNGADÖMET WESSEX
De har inte gått ut i strid ännu.
Det är bra.
Bara jag talar.
Alfred måste få höra ett enda tydligt budskap.
Hur är stämningen…i lägret?
Bra, herre.
Männen mår bra.
Rädda?
Nej, inte mer än vanligt.
Jag…
Jag är orolig att jag inte inspirerar dem…
…att de inte ser mig som en krigare.
Herre.
Herre, det är Odda.
Vad är det här?
Unge Odda?
Har ni nyheter? Var är er far?
Han skadades i strid, en stor drabbning i Cynuit, herre.
Jag har en gåva till er.
Ubba är död, hans armé är besegrad.
Är det sant?
Det är det, herre. För två dagar sen.
Prisa Gud.
Då är Wessex räddat.
Det är det, för en tid.
Gudrum har inget val, han måste skapa fred.
Medan er far återhämtar sig tar ni hans plats,
hans land blir era land och fler.
Wessex är räddat.
WINCHESTER KUNGADÖMET WESSEX
Alla går till palatset.
Det måste vara en högtid… en bönehögtid.
Jag tror att du gjorde det här.
Den stora salen är nu full.
Det finns inte mer plats.
Kungen tackar er alla för att ni kom, men ni måste be här ute.
-Fader Beocca. -Palatset är fullt.
-Fader Beocca… -Det blir öl och mat åt alla.
Uhtred?
-Ni står här framför mig nu? -Ja.
Och med mitt barn.
Prisa Gud. Ni är vid liv!
Självklart, varför skulle jag inte vara vid liv?
Ni var fånge i Werham, vi trodde ni var död.
Nej, fader, jag var i Cynuit. Jag stred i Cynuit.
Har de inte sagt det?
-Jag ska träffa Alfred nu! -Vad är det?
Inget som inte går att lösa med tiden.
Uhtred!
Jag vill träffa Alfred.
Uhtred, Alfred är i bön.
Uhtred, snälla!
Uhtred, snälla,
ni kan inte avbryta bön!
Uhtred, ert svärd!
-Förlåt, men ni lär tro att jag är död? -Uhtred, det är inte rätt tillfälle.
Fader Beocca trodde att jag var död,
och ändå var jag med herre Odda i Cynuit för bara dagar sen.
Det var herr Odda och jag som gjorde upp vår stridsplan.
-Sa inte pojken det? -Uhtred, sluta nu.
-Kanske ni vill tala nu? -Odda, säg inget.
Kanske ni vill beskriva Ubbas död?
Herre, jag vill bjuda in ealdormannen att delta i vår tacksägelse och bön.
Tacksägelse för vad, för seger? För hedningens död?
Vem tror ni dödade hedningen?
Jag kan inte rädda er.
Jag stred mot Ubba, man mot man, och jag dödade honom!
Det var hans yxa mot mitt svärd, det här svärdet!
Är det nån här som förnekar det?
Stå stilla, allihop! Stå stilla och var tysta!
Jag har hört nog.
Ni har sagt nog. Det här passar sig inte.
Stoppa undan svärdet nu, och kom ihåg var ni står.
Herre, vad jag säger till er…
Ni har brutit min frid.
Ni har brutit Kristi frid och tagit in vapen på en helig plats.
-Herre, jag talar sanning… -Ni går direkt till borggården
och väntar på min dom.
-Dom? För vad? Jag har inte gjort nåt fel… -Ni håller tyst!
Vi…
Vi fortsätter med en stunds tystnad…
…för att hjälpa oss att hitta frid återigen.
Det här avbrottet kan inte tillåtas att gå ostraffat.
Det måste bli döden.
Frid vare med dig, min kära.
Varför är du oförmögen till reson? Att visa tålamod?
Allt jag väntar mig är rättvisa.
Och den kommer till dem som har tillförsikt.
Det är inte tillfälle för tillförsikt.
Det är exakt rätt tillfälle, det är nu den behövs.
Jag godtar det inte!
Du är så snar att bli vred.
Det finns en ond ande inom dig som måste drivas ut.
Du borde vända dig till Gud.
Jag ska be för dig.
-Ödmjukhet är vad du behöver. -Vad jag behöver, kvinna, är rättvisa.
-Är ni nykter? -Försiktigt.
Ni ska kräla i stoftet.
Nu igen?
Följ med.
Allt jag gjorde var att rymma från ett kloster.
-Ealdorman Wulfhere. -Ni känner visst den här uslingen?
Vi har träffats.
Kungen har skickat mig att straffa er tillsammans med Aethelwold.
Hans hustru vill att jag drar ut era tarmar genom ert stinkande arsle.
Aelswith är alltid lika påhittig.
Frun, ni ska gå till Aelswith, för tröst. Hon väntar i kapellet.
Vet ni vad straffet är för att dra svärd framför kungen?
Böter,
som betalas till kyrkan, säkerligen?
Döden.
Men Alfred känner sig barmhärtig, ni ska inte hänga, inte i dag.
Han vill att ni lovar att bevara friden.
-Vilken frid? -Hans frid, dumbom!
Det betyder inte ett skit att ni dödade Ubba.
Det som betyder nåt är att Odda den Yngre har tagit åt sig äran.
Om hans far dör av sina skador blir Odda en av Wessex rikaste män,
och män kommer att hylla hans tapperhet.
-Min tapperhet. -Inte ett skit.
Solen skiner nu från Odda den Yngres rövhål,
och den är förblindande.
Förstår ni mig?
Bra.
Ni ska göra bot.
Hur då?
Kräla i stoftet.
Ni ska klä er som flicka, gå på knäna och bli förödmjukad.
Jag krälar inte i stoftet.
Då får Aelswith som hon vill, och jag drar ut era tarmar.
Vilket väljer ni?
Ner på knä.
Nu ska ni kräla hela vägen till palatset,
där ni ska kyssa korset och lägga er med ansiktet mot marken.
Och sen?
Gud och konungen förlåter er.
Sätt igång.
Sätt igång!
Det är vad ni får!
Jag ska gå först, men ni blir skyldig mig.
Vad?
Åh.
Åh, herre, jag är en syndare.
Titta inte på mig.
Det är du!
Jag är en syndare, herre, den största syndare ni nånsin kommer att skåda!
Jag har känt kvinnor, herre!
Många kvinnor.
Lycklige sate.
Kvinnor av alla storlekar:
Stora tuttar, små tuttar,
jag har klämt på dem och kysst dem alla.
Jag har vilat mitt huvud på barmen av vackra
men dåliga, dåliga kvinnor, herre.
Förlåt mig!
Jag har tappat räkningen på hur många kvinnor jag haft,
men jag vet att det är exakt hälften så många som antalet tuttar jag smekt!
Åh, Gud, jag älskar tuttar!
Sänd mig en ängel, herre!
Så du kan sätta på henne?
En tuttlös ängel att vägleda mig.
Inga fler tjänsteflickor i min sängkammare, herre.
Snälla.
Jag ber dig.
Ni måste lägga er platt på mage och kyssa korset.
Kyss mig i arslet.
Ni och er Gud.
Uhtred.
-Uhtred, stanna! -Vi ska ge oss av härifrån.
-Det kan vi inte. -Vi ger oss av. Hämta dina saker.
Det blir snart mörkt, och så har vi dopet.
-Det är viktigt. -Min son ska inte döpas.
Ingen präst ska viska lögner och svek i hans öron,
och nästan dränka honom!
-Sluta, du är arg! -Han ska bli hedning, som sin far!
Varför säger du det här?
Vi stannar i natt, inte längre. Jag hittar dig i morgon bitti.
Vart ska du?
Dricka…
och sätta på horor.
Jag älskar tuttar!
Och vi uppskattar tuttens finare detaljer.
De mindre tuttarna, den hanterliga tutten, tutten som är så ivrig att styvna,
den mjukt omslutande tutten, tutten som får en att känna sig hemma,
som en valps nos, tacksam, ivrig, känslig för beröring.
Hur känns dina knän?
Jag kan inte skratta åt det.
Det finns ingen rättvisa här.
Bara kyrkan.
Det visste du.
Jag hör att du är unge Oddas man nu.
Jag har nedärvts från far till son, ja.
Som landet.
Jag kan inte stanna i Wessex.
Du har en hustru. Ett barn du inte kunde vänta på att träffa.
Vart skulle du ta vägen?
-Odda är rädd att du ska döda honom. -Säg att jag kanske gör det.
Säg till honom det varje kväll innan han lägger sig.
Jag måste hitta rikedom, men här är det omöjligt.
Daner, de skulle se dem och ta dem.
Och det är vad vi gör.
Vi blir daner och plundrar.
Män kommer att följa dig.
De män vi har skolat,
andra som var i Cynuit, de kommer att följa dig.
Säger du att vi plundrar?
Vi hittar rikedomar och tar dem.
Här i Wessex?
Nej, man skiter inte där man äter. Cornwalum.
Vi tar det från britterna.
Säg inte ja. Inte än. Tänk.
Jag ska göra detsamma.
Men varför ska Odda belönas och inte vi?
Herre!
Välkommen!
Jag väntade inte hem er så snart.
Gick dopet bra?
Det är ett fint träd.
-God dag, frun. -En eländig dag.
Var fälldes det här trädet?
-På översta åsen, herre. -På mina ägor?
Ja, herre. Jag ska ta det till Wigulfs såg för klyvning.
-Köper han det? -Han klyver det, herre. Vi behöver…
Vi behöver virke för reparationer.
Han tar betalt i kluvet virke.
Varför inte klyva det själva?
Wigulf har alltid gjort det, herre.
Så om jag går till Wigulf
talar han om hur många träd han har kluvit?
Och ni visar mig virket?
Hur mycket är ett sånt här träd värt? Åtta, nio shilling?
Jag vet inte säkert, herre.
-Hur mycket betalar han er för mitt virke? -Herre, det är ett träd.
-Hur mycket betalar han er? -Frun, snälla.
Hur mycket betalar han er för mitt virke?
-Uhtred, nej! -Du håller tyst!
Uhtred!
Det…var rättvisa!
Undertexter: Kristina Donnellan