Mit navn er Uhtred, søn af Uhtred.
Født sakser, men opfostret som dansker.
Jeg tjener nu kong Alfred af Wessex.
Jeg har giftet mig med en gudfrygtig kone for Alfred.
Jeg har påtaget mig land tynget af gæld og arbejdere, der snyder.
Og jeg dræbte den mægtige sværddansker, Ubba.
Men med Odda den ældre såret i kamp
tog hans søn æren for mit drab. Sandheden blev ignoreret.
Jeg kæmpede mod Ubba mand mod mand, og jeg dræbte ham!
Og jeg blev tvunget i knæ foran Alfreds gud.
Jeg vil føre an, men du er i gæld til mig!
Du må lægge dig ned og kysse korset.
Kys min bare røv.
Skæbnen prøver mig. Men jeg vil overleve.
Uhtred!
Skæbne er alt.
DET SIDSTE KONGERIGE
Er du sikker på, at du vil gøre det, tumpe?
Er der en lov imod det?
At klæde sig ud som danskere, nej,
plyndre Cornwalum, ja,
der formodes at være fred.
Hvis jeg skal tage Bebbanburg tilbage, har jeg brug for en hær.
Hvis jeg skal skaffe en hær, har jeg brug for sølv. Vi tager af sted.
Jeg har ingen indvendinger.
Vil Odda ikke savne dig?
Jeg gør, som han beder om, jeg holder øje med dig.
Han bygger en kirke til Alfred ved Cynuit, har du hørt det?
Med et guldalter siges det.
-Hvem er de? -De tilhører Oswald.
Deres mor sender dem,
i håb om at skamme mig, fordi jeg dræbte deres løgnhals og tyveknægt af en far.
Jeg kan se, hendes plan virker.
De er ikke de første, der mister en far.
De vil overleve.
Maden er god, Mildrith. Tak.
Det glæder mig, at du kan lide den.
Jeg var begyndt at tro, du havde mistet din tunge, kone.
Jeg var bekymret.
Det tvivler jeg på.
Hun sørger for tyven.
Det angår ikke mig.
Han dræber en mand, jeg har kendt hele livet,
han nægter at betale bodspenge til en familie, jeg har kendt hele livet,
og landsbyen, min far hjalp med at bygge, kalder ham nu: "Uhtred den Gudløse."
Foruden at jeg nægter at give min søn en kristen dåb.
-Jeg går. -Leofric, sæt dig.
-Dette angår ikke mig. -Jeg stopper.
I morgen er jeg væk.
-Væk? -Skulle nogen spørge,
så holder vi Alfreds rige sikkert... igen.
Hvor længe vil du være væk og hvor?
-Aner ikke hvor længe... uger. -Din plads er her.
Oswalds kone er gået til biskop Alewold.
Biskoppen vil gå til Alfred,
og Alfred vil sende mænd til vores dør.
Jeg betaler ikke en øre, og hvis der kommer mænd,
er det, hvad du vil fortælle dem.
Han blev dræbt, fordi han er en tyv, det er min lov.
Forlad mig og jeg går direkte til kirken
-og lader vores søn blive velsignet. -Så vil han ikke være min søn.
Må Gud tilgive dig for at sige sådan noget.
-Hvilken Gud? -Hvad er der sket med dig?
Hvad er der blevet af venligheden,
og måske endda kærligheden, du engang har vist mig?
-Man tvang mig til at kravle! -Ja, foran Gud!
Vi falder alle på knæ foran Gud.
Jeg glemmer ikke, hvad Alfred gjorde mod mig i sin guds navn.
Jeg forkaster den gud!
Jeg vil gå.
Er du der stadig? Den mand jeg holdt af?
Er du der stadig, den kvinde jeg længtes efter at pløje?
Der har været daglige fremskridt, herre.
De må komme til Cynuit og inspicere byggearbejdet.
Ja, det kunne jeg godt tænke mig.
Det er meget imponerende, selv nu.
Ja, vi har kirkeskibet her...
...tværskibet således,
og derefter ind i koret.
Med dets allerede berømte alter af rent guld.
Det vil kun være forgyldt, men De ved, hvordan folk snakker.
Med Deres tilladelse vil jeg placere alteret lige her.
Hvorfor behøver du min tilladelse?
Det er det præcise sted, hvor Ubba Lothbrokson ligger begravet.
Ønsker du, at Guds alter
skal bygges over liget af en hedning?
Nej, herre. Med Deres tilladelse
vil vi grave liget op og måske
kaste det i floden.
Du vil grave liget op og begrave det et andet sted,
umarkeret men med respekt.
Det var en vittighed, herre, en dårlig vittighed.
Vi må ikke gøre noget, der kan bringe freden i fare.
Med respekt, herre, jeg er ikke det fjols,
min far nogle gange lod, som om jeg var.
Fader Beocca, ønsker du at se mig?
Et brev, herre, fra biskop Alewold.
-Privat eller forretning? -Et juridisk anliggende, fik jeg at vide.
Så læs det. Lad Oddas aktive hjerne hvile.
Kan du ikke tyde skriften, Beocca?
Det drejer sig om oldermanden Uhtred.
Han har dræbt en landarbejder og nægter at betale
bodspengene, han skylder familien.
Skal jeg undersøge det?
Nej, det er ikke dit ansvar.
Odda, du skal undersøge sagen på mine vegne.
Jeg håber for Uhtreds kones skyld, at drabet var retfærdiggjort.
Uhtred har altid været retfærdig,
der er sikkert formildende omstændigheder.
Lad os se.
I mellemtiden, Odda, gør dit bedste, bevar freden.
Ja, herre.
Fader Beocca, brevet.
Du burde måske finde ud af, hvor din loyalitet er.
Min loyalitet er hos Gud og kongen i den rækkefølge.
Antyder De, at det er forkert?
Overhovedet ikke, men jeg holder øje med dig.
Og Gud holder øje med os alle sammen.
Uhtred!
Jeg vil skaffe pengene til at betale gælden.
Vi ønsker det samme, landet hvor vi blev født.
Dit vil ikke blive taget fra dig.
Mit?
Er du ikke længere oldermand?
Jeg bliver ikke accepteret som oldermand, ikke her.
Så beder jeg dig for sidste gang om at ændre dine vaner.
Hvis du lukker Gud ind i dit hjerte, så vil han vejlede dig!
Jeg kan aldrig blive den mand, du ønsker.
-Du kunne prøve. -Jeg ville foragte den mand.
Tumpe!
Jeg har elsket dig.
Bed ikke for mig.
Pulede du hende farvel?
Jeg vil være ude af Wessex ved aftentid.
Så er du nødt til at ride hurtigere.
Ingen må bære disse, før vi er i Cornwalum.
I kan polere dem, så når vi tager dem på,
kan de ses tydeligt. Og I vil blive frygtet.
I vil finde ud af, hvordan det er at være dansker.
Alle mand, stå stille!
Dig! Bliv, hvor du er!
Kender jeg dig? Tag hætten af.
Jeg sagde, tag hætten af!
Aethelwold!
Jeg vil blot tage del i dit eventyr.
Det skulle være en overraskelse!
Han må ikke være her, han kan ikke tie stille.
Lad os dræbe ham.
Dræbe mig?
Du kan ikke dræbe mig. Jeg er den retmæssige konge, fjols.
Ikke her! Leofric! Ikke i Wessex!
Så vil jeg slæbe ham ind i Cornwalum!
-Ikke nu! -Du... du kan ikke!
Uhtred, du skylder mig en tjeneste! Jeg vil have den nu!
Hvis Alfred hører, at kristne har plyndret Cornwalum,
bliver vi alle dræbt!
Han garanterer, at det sker!
Jeg har ændret mig! Jeg sværger.
Vi dræber ham. Han vil ikke blive savnet.
Vi tager ham med. Jeg står i gæld til ham.
Han er mit ansvar.
Han er under min beskyttelse.
Hvem skal så beskytte os andre?
Jeg har aldrig set ham så vred.
Du renser vores rustninger og sørger for hestene.
Hvad som helst.
Du tørrer røv på os, hvis jeg siger det.
Selvfølgelig. Jeg samler mos og blade med det samme.
Hvad ved du om Cornwalum?
At det ikke er Wessex.
Grænsen mellem Wessex og Cornwalum er denne flod, Tamarfloden.
Det er grunden til, at vi slår lejr her.
Den flyder fra nord til syd. Og Cornwalums
kystlinie har form som et ben.
Er de handelsfolk?
Ja, på nordkysten mod de walisiske kongeriger og Irland
og sydpå mod frankerne.
Hvor ved du det fra?
Jeg er en belæst mand,
jeg kan blot lide at skjule det.
Du skjuler det godt.
-Har de en konge? -Mere end en.
Er de hårde krigere?
Frygt ikke, vi er danskere.
Jeg vil adles i kamp.
Frygt ikke, dreng, du kommer i forreste linje.
Jeg glæder mig.
Goddag, herre.
Sig til din mester, at oldermand Odda er her
-med Guds biskop Alewold. -Ja, herre.
Hurtigt!
Det er ikke den mest tiltrækkende gård, jeg har set.
Oldermand Odda, biskop Alewold, en behagelig overraskelse.
Må jeg byde på en forfriskning?
Vi er her i kongens ærinde.
Det er med din mand... Er han her?
Nej.
Kan han tilkaldes, min kære?
Alle krucifikser og kors!
I er ikke længere gudfrygtige kristne.
I er danskere nu, hedninge.
I korser ikke jer selv eller ser mod himlen.
Lad os blive rige!
TAMARFLODEN
GRÆNSEN MELLEM WESSEX OG CORNWALUM
Min mand beskytter vores kongerige.
Mod hvem? Der er fred.
Han sagde kun, at han udrettede Alfreds gerning.
Han stoler ikke på danskerne.
Han tror, han er klogere end kongen.
Din egen mand, Leofric, vil sikkert give dig detaljer.
Ja.
Odda, det er ikke barnets skyld,
at hun blev giftet bort til en tyran og en tåbe.
Nej... Selvfølgelig ikke.
Mildrith, det er med stor modvilje,
jeg må overrække dig dette brev.
Til din mand, når han vender tilbage.
Han må betale bodspenge for Oswalds død
eller få konfiskeret sin ejendom.
Som også er min ejendom.
Hvis du kommer i nød,
vil min fars hus altid være dit hus.
Hvordan går det med Odda? Godt, håber jeg.
Han er stadig meget skrøbelig...
Slaget ville have slået de fleste ihjel.
Trøst dig med, at hvis din jord skulle blive konfiskeret,
er det kirken, der får den.
Hvor er det begravet? Hvor er sølvet?
Hvor er det?
Disse folk har ingenting.
Jeg beder dig...
Fem dage og ingenting...
Der er stadig tid.
Vi er ikke de første danskere, de har set. Jeg har brug for sølv.
Så vi bliver ved med at lede.
Og hvis hele Cornwalum allerede er blevet plyndret?
Vi bliver ved med at lede. Vi fortsætter mod vest.
Vil de snakke?
Fem mænd ligesom dem.
Kun jeg taler... Aethelwold?
Jeg hørte: "Kun den store Uhtred taler."
Jeg er broder Asser.
Jeg bringer dig en gave fra min konge.
Fra kong Peredur.
Kong hvem?
Kong Peredur af briterne.
Jeg har aldrig hørt om ham.
Jeg kan forsikre dig om, at min konge har hørt om dig.
En flok danskere, som plyndrer landsbyer i Cornwalum går ikke upåagtet hen.
Hvorfor sender din Peredur mig disse sølle gaver?
En symbolsk fredsgestus.
Vores konge er blevet overfaldet af en nabobrite,
Callyn, hvis styrker har indtaget fæstningen, der beskytter vores land.
Jeg er her for at fortælle dig,
at Peredur vil betale jer godt, hvis I hjælper ham med at genvinde det.
Betale os godt? Hvor meget?
Jeg ved det ikke, men jeg er sikker på, han vil være gavmild.
Har han sølv?
Han er en konge...
Det er ikke Winchester.
Han er ikke Alfred.
Kongen hilser dig.
Gør han? Jeg hører intet.
I er hedninge, kongen er kristen,
og vil kun tale med jer gennem mig.
Træd frem og vis din ærbødighed.
Fortæl kongen, at danskere ikke bukker for kristne.
Den fæstning, vi skal generobre,
bliver forsvaret af, hvor mange briter?
Og hvilken pris vil du betale?
Det ville være meget enklere, hvis kongen tiltalte mig direkte.
Rolig...
De er mellem 40 og 50. Ikke flere end 50.
Vi er 30, krigere.
Og vi er 20. Hvor meget i sølv?
Et hundrede sølvstykker.
Jeg vil ikke forhandle. Jeg vil sige dig prisen.
-Fire hundrede sølvstykker. -Det er en absurd sum.
Er Peredur en konge eller ej?
Jeg vil hidkalde dronning Iseult.
Herre, måske skulle De i stedet bruge et øjeblik
-og bede om vejledning... -Iseult!
Der er brug for dig.
Jeg er velsignet med to koner, to dronninger.
Iseult er skyggedronning.
Du ved selvfølgelig, hvad jeg kræver af dig.
Hvem er du...
...og hvad vil du gøre for kongen?
Jeg er Uhtred Ragnarnson.
Jeg er her for at kæmpe for din konge...
...hvis han betaler, hvad jeg er værd.
Det er ham.
Du er heldig at have sådan en kone.
Hun skal ikke pules. Hun er for værdifuld.
Fire hundrede... sølvstykker...
...Det er en aftale.
Får jeg dem at se?
Du får dem at se, når fæstningen er erobret.
Nej, jeg vil se dem nu.
Al min rigdom er gemt i fortet.
-Så har din fjende den. -Godt skjult.
Du har din pris, du har mine vilkår.
Jeg ved, du vil acceptere det.
Jeg ved, du kan lugte sølvet.
Danskere...
I har næse for blod og sølv
og kvinder...
Så jeg lægger min dronning oveni prisen...
...denne dronning.
Hvis vi erobrer fortet, og du lyver om sølvet,
-slår jeg dig ihjel. -Hvilket er hvorfor, jeg ikke lyver!
Kald mændene op, vi bliver her!
Jeg vil drømme om den skyggedronning.
Du fortalte hende dit navn, og ord spredes.
Uhtred Ragnarson!
Jeg ser, du har saksere i dine geledder.
Enkelte, fra Mercia.
De vil hellere slås end arbejde i marken. Lønnen er bedre.
Han ønsker at angribe hurtigst muligt.
Han ønsker ikke at brødføde dig mere end en nat.
Hvor kristent af ham.
Han vil gerne være Guds mand,
men som du har set,
kan han ikke slippe sine hedenske vaner.
Dronning Iseult.
Hun er en gwrach.
En troldkvinde.
Hvilke kræfter har hun?
Peredur tror, hun kan se fremtiden,
så længe hun forbliver jomfru.
Og hvad tror du?
Jeg ved, djævlen eksisterer.
At skjule sig bag skønhed er et trick, han sikkert ofte bruger.
Sig til kongen, han skal holde sine mænd klar.
Peredur, alle i fæstningen, som prøver at undslippe, er dine, ikke?
Gør din part, dansker, jeg vil gøre min!
Fremad.
Lad os skræmme livet af de skide briter,
se om de kan stå for mosten.
Vent...
Vi stopper her.
Hvorfor skulle de forlade en fæstning for at møde os?
Aethelwold. Fremad.
Gå op på højderyggen og se, hvorfor de forlader fæstningen.
Alene?
Du ville være i forreste linje.
Hvad ser du?
De er danskere! Ægte danskere!
Stå stille! Stop!
Hvad venter du på?
De er danskere!
Kan du ikke være ligeglad?
Dine folk vil kæmpe mod alle for penge, selv hinanden.
Du løj for mig!
Tænk på sølvet! Dronningen har set din sejr, så kæmp!
Uhtred...
Han er sværddansker, en krigsherre.
Hvis krigsherren vil snakke, foreslår jeg, at vi lytter.
Sig dit navn.
Jeg er Uhtred Ragnarson. Hvem er du?
Skorpa af den Hvide Hest.
Er du den Uhtred Ragnarson, som var ved Cynuit?
Ja.
Den saksiske søn af jarl Ragnar?
Ja.
Du vil ikke besejre mig, det ved du.
Nej, men jeg kunne dræbe halvdelen af dine mænd i forsøget.
Ja... Ja, det kunne du.
Så det ville være bedst for os begge, hvis du ikke prøvede.
Herre, jeg frygter for, hvad der vil ske,
hvis de får lov til at tale.
Så gå over til dem og hør, hvad de siger.
Det ville kun gøre danskeren fjendtligt stemt.
Uhtred Ragnarson! Hvad foregår der?
De må forlade mit kongerige eller dø!
Danske køtere! Dronningen så sejr.
Jeg beder, herre.
Hvad er jeres kamppris?
Sølv, som er skjult i fæstningen.
Nej, vi har splittet den ad.
Vi fandt intet.
Han må have noget... Et eller andet sted.
Uhtred Ragnarson!
Lad os dele, hvad end han har.
Halvt til hver.
Vi dræber hans mænd og skåner kongen,
han fører os til sine rigdomme.
Halvt til hver?
Jeg rykker frem,
du vender om, og så angriber vi sammen.
Dette er for kongens skyld.
-Din skide rassragr! -Jeg tilintetgør dig!
Hold jer klar! Vi dræber dem alle, de vil dø hver og en!
Sig til mændene, at vi er med danskerne
Parat!
Stoler du på denne Skorpa?
Vi har ikke andet valg.
Nu vend om!
Til døden!
Danske køtere, I vil græde for jeres stinkende horemødre!
Løgnagtige, tyvagtige, danske køtere.
Jeg kunne dræbe i det mindste en til af jer.
Det er forbi.
Dine rigdomme...
Mine rigdomme for mit liv?
Dine rigdomme og din skyggedronning.
Uduelige so. Hun forudså sejr.
Hvor er sølvet?
Hvis jeg røber det, dræber du mig.
Og jeg vil hellere have, du forbliver fattig.
Du har mit ord som krigsherre, at du vil blive skånet.
Hvor er sølvet?
Tal eller du dør.
Det er begravet... i salen,
under min trone.
Jeg har brug for et lille beløb--
Skal vi også dele hende?
Du kan få brysterne, jeg tager røven.
Hun er min.
I er her for sølvet.
Det er under hans sæde.
Jeg har et spørgsmål.
Ventede du på os?
På dig.
Du så altså, hvad der ville ske?
Jeg vidste, du ville komme...
...det er alt.
Uhtred, hvad kender du til en kirke med et gyldent alter?
Ved Cynuit... For at fejre drabet på Ubba,
bygger de en kirke, hører jeg.
Hvem har fortalt dig det?
Mænd, som tigger om at leve.
Ville sige hvad som helst.
Tager du til Cynuit?
Jeg har skibe, der skal repareres,
kystlinjen her har været morderisk.
Hvordan gør vi det her? Hvordan deler vi?
Vi deler... ikke...
Vi kan slås, og nogle af os vil dø,
inklusive din dronning.
Uhtred Ragnarson, behold sværdet i skeden.
Klog dronning.
Hun bliver hos mig.
-Hun bliver hos mig! -Gør ikke noget!
Uhtred, nej!
-Uhtred! -De har vores skat!
Nej! Jeg vil ikke kæmpe mod disse danskere for sølv. For kongen, ja,
-men ikke for sølv! -Jeg er tøjret til min gæld!
Jeg må skaffe en hær,
og de kommer længere væk for hvert sekund.
Jeg vil ikke tillade, at halvdelen af disse mænd dør!
Jeg kan give dig, hvad du har brug for.
Der er mere... sølv.
Hvad hviskede Skorpa, da han tog af sted?
Det siger jeg, når jeg tror, du har brug for at vide det.
Hvordan var jeg som en kriger?
Du er ligeså meget kriger, som du er konge.
Det her er ikke en del af byttet.
Det er et helligt kors, det skal tilbage til kirken.
Der vil være velsignelser.
Men resten... er vores!
Hjem?
Wessex og hver vores vej.
Der er en biskop, jeg skal møde.
EXANCEASTER
EXETER
Jeg har aldrig set en landsby som denne før.
Vi bliver her kun i dag.
Hvem er du?
Jeg vil tale med biskop Alewold.
Biskop Alewold er til bøn
Han vil tage imod mig...
Han er til bøn og vil ikke forstyrres!
Biskop Alewold!
Hvad er der? Forsvind.
Ud. Vi har travlt med vores arbejde.
Det kan jeg se.
Jeg sagde, forsvind!
Jeg kender dig...
Uhtred...
Den Gudløse, ja...
Og min kone har gennem sin far
arvet en gæld til kirken.
Åh, ja. En betydelig gæld, husker jeg.
-Som jeg nu vil afvikle. -Vil du?
Godt, som du kan se, har vi travlt med...
Det er irsk arbejde.
Det ser irsk ud.
Og dets vægt!
En smuk ting og af stor værdi.
Det virkede som en passende måde at afvikle gælden på.
Hvis du accepterer selvfølgelig. Hvis ikke, lægger jeg den i smedens bål.
Jeg accepterer på kirkens vegne.
Jeg kan vel stole på din dømmekraft i at afvise
sagen om min tjener Oswalds bodspenge.
Han var en tyv.
Hans familie vil sværge på, at han ikke var.
Mine folk vil sværge på, at han var.
Og der vil blive spildt endeløs tid.
I så fald kan du anse sagen for afsluttet.
Gud velsigne dig.
Jeg har bedt dagligt for din tilbagekomst i god behold.
Hvem er det?
Hun er en dronning.
Dronning hvor og for hvem?
Briter.
Du gik forbi din søn uden et blik.
Er han blevet døbt nu?
Ja.
Imod mit ønske.
Jeg har ikke gjort noget, der kræver tilgivelse.
-Hvad hedder hun? -Jeg bliver kaldt Iseult.
Jeg taler med min mand, forhold dig venligst tavs.
Vi er sultne, tørstige og har brug for hvile.
Jeg er ikke din tjener,
tal ikke til mig, som om jeg var.
Jeg er din hustru.
Du er ikke længere en del af Uhtreds vej.
Det er sandt.
Ud!
Denne "dronning" kan sove med dyrene.
Du skal vide, at dit land er sikkert.
Jeg har talt med biskop Alewold, hele gælden er afviklet.
Det og ikke andet er, hvad jeg er kommet for at fortælle dig.
Og hvad med Oswalds bodspenge?
Det er også ordnet. Hans familie vil ikke få en øre.
Så kan du forklare det til kongens råd.
Alfred har kaldt dig til witanen.
Det er overstået! Alt sammen.
Før jeg tog af sted, sagde jeg, at jeg har elsket dig, og det er sandt.
Tal ikke om os på den måde
og i en hedensk hores påhør!
Hun er med mig!
Vil du hvile dig hos din familie eller hos dyrene?
Du valgte geders og svins selskab frem for din kone og søn.
Min hustru er en god kvinde.
Hun elsker sin gud,
og det er svært for hende at være sammen med en som mig.
Og hvis ægteskabet skal afsluttes,
må jeg vende mig til et liv uden min søn.
Jeg er her, fordi jeg vælger dig.
Skønt jeg ikke vil beholde dig mod din vilje.
Hvad?
Jeg vil være hos dig
fra nu af og til alt er forbi.
Det er, hvad jeg ser.
Jeg vil have, du skal se mit hjem, mit land nordpå.
Det er denne Alfred, som leder dig for dem.
Du må bøje dig for skæbnen, tag til hans witan.
Vil du sove hos mig i nat under skindene?
-Sove? -Ikke mere.
Det vil jeg gerne...
...da den eneste anden varmekilde ville være geden.
Edwina.
Frue?
Fortæl din familie, at jeg rejser,
med barnet.
Vi rejser til Lord Oddas ejendom.
Jeg vil gerne have dig med, men det er din beslutning.
Jeg ved, hvor vigtigt det er at være blandt de mennesker, som holder af en.
Jeg ønsker ikke at forlade dig.
Den samme dag, jeg får at vide, mit hjem tilhører mig.
må jeg forlade det.
WINTANCEASTER
WINCHESTER KONGERIGET WESSEX
Herre, skænk visdom til dine tjenere, som er forsamlet her.
Hjælp dem med at bestemme, hvad der er rigtigt,
og hvad der er retfærdigt.
Skænk os dette, Herre.
Efterlad dit sværd.
Uhtred!
-Beocca -Hurtigt...
Du kommer for sent. Du blev tilkaldt for flere dage siden,
du burde have været her til tiden!
Siden hvornår har min tilstedeværelse været så vigtig?
-Hvem er hun? -Hun er med mig.
Er hun en del af dit bytte?
Hvad bliver der sagt?
Du vil høre det hele tids nok.
Vi må af sted, og du må være endnu mere respektfuld nu.
Og da lokale thegner sløser med deres pligt til at reparere broer,
beder jeg kongen om
at udpege en embedsmand til at kortlægge rigets veje.
Broen på vejen ud af Avingdon, for eksempel,
er så forfalden...
Tidspunktet er kommet.
Det er farligt for mand og...
Hvad grund har jeg til at bede om nåde? Hvad er der blevet sagt?
-Stille. -Er det Cornwalum?
Respekt.
...forbliver uvildige...
Vi vil snakke om broer senere.
Beocca, hvad er dette?
Vær stille!
Se på din konge!
Kom.
Der er en tvingende sag, som,
med witanens tilladelse, vi vil tage os af nu.
Oldermand Uhtred,
også kendt i dit sogn som Uhtred den Gudløse,
du er anklaget for at have ført en gruppe af kongens mænd
ind i Cornwalum og bekriget briterne
uden din konges samtykke.
Du er også anklaget for at slå dig sammen med danskeren Skorpa
for at myrde kristne i Cornwalum
på trods af, at de lever i fred med Alfred og med Wessex.
Alt dette er bevist ved ed.
Og straffen for forbrydelserne er døden.
Hvem sværger disse eder?
-Det kommer vi til. -Vis mig, hvem der sværger?
Jeg, broder Asser, sværger.
Uhtred, ned på knæ.
Aldrig!
Herre, vi patruljerede dine grænser
og beskyttede dit kongerige. Ikke andet.
Min historie er ikke færdig, herre, hvis jeg kan få lov.
Nu er tiden inde til at tigge.
Ja, lad ham tale, lad os høre hans historie.
På min rejse for at bringe denne klage til Kong Alfred,
kom jeg via Cynuit.
Og jeg håber aldrig at se et sådant syn igen.
Der hvor kirken til minde om
Oddas sejr over Ubba skulle bygges,
så jeg kun ødelæggelse
og de forkullede lig af 15 munke eller flere.
Mænd fortalte mig, at dette onde var forvoldt
af den samme Skorpa, som var i Cornwalum,
og at sammen med ham var, igen, oldermanden Uhtred.
-Nej! -Denne mand!
Nej, dette er løgne, herre!
Han lyver med hvert åndedrag!
Herre, lad mig tale og hør sandheden.
Vi er en witan, og vi vil opføre os som en witan.
Oldermanden har ret til at svare.
Ja, jeg var i Cynuit.
Jeg var i Cynuit én gang og kun én gang.
Jeg var i Cynuit den dag,
hvor jeg dræbte Ubba.
Jeg ser mig rundt i salen
og ind i øjnene på krigerne, som ved, dette er sandt.
Og det er den eneste gang, jeg har været i Cynuit.
Vi er her...
Vi er her for at dømme i sagen om mordet
på kong Peredur og de kristne briter i Cornwalum.
Må jeg tale om Cornwalum, herre?
Der er endnu et vidne, tror jeg.
Hvad hvis Peredurs dronning stod foran
denne witan og fortalte jer, at Peredur løj og snød os?
Hun er en skyggedronning og en hedning,
hendes ord er meningsløse.
Er sandheden ikke vigtig, herre? Herre!
Odda, vi går videre, der er endnu et vidne.
-Ja, herre. -Bring fangen ind.
Hvad er dette?
Odda vil have, at du skal dø som en forræder.
-I vil stå adskilt. -Og du vil dø.
Hvis Valhal er dit ønske, vil jeg gøre mit bedste for at opfylde det.
Jeg sagde, I vil stå adskilt!
Leofric, du har svoret din ed.
-Og du vil sige sandheden? -Ja, herre.
Gud er nådig.
Du er fra Wessex og har været loyal mod kongen?
Jeg er altid loyal mod kongen.
Var du i Cornwalum med oldermanden Uhtred?
Ja.
Dræbte og plyndrede du Peredur og hans briter?
Ja.
Har du nu doneret
din del af byttet til kirken?
Ja, og jeg har tigget om tilgivelse.
Witanen hører dig.
Hvem fulgte du i kamp?
Jeg gik frivilligt.
Nej, Uhtred førte an, du fulgte.
Han er oldermanden, det er hans ansvar.
-Jeg deler ansvaret. -Nej, han er ansvarlig!
Uansvarlig.
Og han vil betale for det med livet.
For sidste gang, tig.
Nej, jeg vil ikke tigge!
Jeg flader ikke på knæ for nogen mand,
konge eller kristen Gud.
Han må bøde med sit liv.
Herre, hvis jeg må rette en bøn til kongen og witanen.
Jeg er ikke færdig.
Undskyld, herre, hvis jeg må?
Det er klart, at tumpen, ligesom jeg, er skyldig.
Tak, min ven.
Det er også klart, at han er for stolt og dum til at angre
og derfor må dø.
Han vil dø for at anføre mænd i forræderi.
På grund af min egen skyld
og på grund af min respekt for Uhtred som kriger,
anmoder jeg om, at dræbe ham selv.
Vil du være bøddel?
Jeg beder om en kamp til døden,
mig mod tumpen.
Hvis Gud er med mig, vil jeg sejre,
og oldermanden får lov til at dø, som en kriger bør.
Hvad hvis han vinder?
Det gør han ikke.
Kun ved Guds indgriben kan han slå mig.
Lad dem kæmpe, herre! Lad Gud bestemme!
Herre, det er klart, at ansvaret er Uhtreds.
Leofric, du har talt vel.
Og din anmodning er accepteret.
I vil kæmpe i morgen, til døden.
Sværd og skjold. Gud vil bestemme vinderen.