Mitt navn er Uhtred, sønn av Uhtred.
Født sakser, men oppdratt som dansk.
Jeg tjener nå Kong Alfred av Wessex.
Jeg giftet meg, for Alfreds skyld, med en gudfryktig kvinne.
Jeg har tatt landområder tynget av gjeld og korrupte arbeidere.
Og jeg drepte den mektige dansken Ubba.
Men med Odda den Eldre såret i kamp,
tok sønnen hans æren for mitt drap. Sannheten ble ignorert.
Jeg kjempet mot Ubba, mann mot mann, og jeg drepte ham!
Og jeg ble tvunget på kne foran Alfreds gud.
Jeg skal lede, men du står i gjeld til meg!
Du må legge deg ned og kysse korset.
Kyss meg i ræva.
Skjebnen prøver meg. Men jeg overlever.
Uhtred!
Skjebnen er alt.
DET SISTE KONGEDØMMET
Er du sikker på at du vil dette, bakvendt?
Finnes det en lov mot det?
Kle seg som dansker, nei.
Plyndre Cornwalum, ja.
Vi skal holde fred.
Hvis jeg skal gjenvinne Bebbanburg, trenger jeg en hær.
Og hvis jeg skal få en hær, trenger jeg sølv. Vi drar.
Jeg er ikke uenig.
Vil ikke Odda savne deg?
Jeg gjør som han vil, jeg passer på deg.
Han bygger en kirke til Alfred i Cynuit, har du ikke hørt det?
Med et gullalter, sies det.
-Hvem er de? -De tilhører Oswald.
Moren deres sender dem
for å nedverdige meg for drapet på deres lyvende, stjelende far.
Jeg ser at planen hennes virker.
De er ikke de første til å miste en forelder.
De overlever.
Maten er god, Mildrith. Takk.
Jeg er glad du liker den.
Jeg begynte å tro du hadde mistet tungen, hustru.
Jeg var bekymret.
Det tviler jeg på.
Hun sørger over tyven.
Ikke min sak.
Han dreper en mann jeg har kjent hele livet.
Han nekter å betale wergild til en familie jeg har kjent hele livet,
og landsbyen min far hjalp å bygge kaller ham “Uhtred den Gudløse”.
For å ikke glemme at jeg nekter å la min sønn døpes kristent.
-Ha meg unnskyldt. -Leofric, sitt, er du snill.
-Dette angår ikke meg. -Jeg skal holde opp.
I morgen er jeg borte.
-Borte? -Hvis noen spør,
så holder vi Alfreds rike trygt...igjen.
Hvor lenge blir dere borte, og hvor drar dere?
-Ingen anelse...ukesvis. -Du hører til her.
Oswalds hustru har dratt til biskop Alewold.
Biskopen kommer til å dra til Alfred, og Alfred vil sende menn til oss.
Jeg betaler ikke et øre, og hvis de kommer, så fortell dem dette.
Han ble drept fordi han var en tyv, det er min lov.
Forlat meg og jeg drar rett til kirken
-og lar vår sønn velsignes. -Da er han ikke min sønn.
Måtte Gud tilgi deg for å si noe slikt.
-Hvilken gud? -Hva har skjedd med deg?
Hva skjedde med godheten og kjærligheten du en gang viste meg?
Jeg måtte krype!
Ja, foran Gud! Vi må alle falle på kne foran Gud.
Jeg vil ikke glemme hva Alfred gjorde mot meg i hans guds navn.
Jeg avviser den guden!
Ha meg unnskyldt.
Er du fortsatt der? Mannen jeg var glad i?
Er du fortsatt der, kvinnen jeg lengtet etter å pløye?
Vi har fremgang daglig, herre.
Du må komme til Cynuit og inspisere bygningsarbeidet.
Det skal jeg. Jeg ville like det.
Det er imponerende nok, selv nå.
Ja, vi har midtskipet her,
tverrskipet slik, og så inn i koret.
Med sitt allerede berømte alter av rent gull.
Det vil være forgyllet, ikke mer, du vet hvordan ryktene spres.
Med din tillatelse vil jeg gjerne sette alteret her.
Hvorfor trenger du min tillatelse?
Dette er stedet hvor Ubba Lothbrokson er begravd.
Du vil ha Guds alter bygget over en hednings levninger?
Nei, herre. Med din tillatelse
vil vi grave opp levningene, og jeg vet ikke, kaste dem i elven.
Du skal grave dem opp og begrave dem et annet sted,
umerket, men med respekt.
Det var en spøk, herre. En dårlig spøk.
Vi må ikke gjøre noe for å sette freden i fare.
Med all respekt, herre, jeg er ikke dåren som min far sa at jeg var...
Fader Beocca, du ville prate?
Et brev, herre, fra biskop Alewold.
-Privat eller forretninger? -En lovsak, ble jeg fortalt.
Så les det. La Oddas sinn få hvile.
Kan du ikke lese skriften, Beocca?
Den angår Eldste Uthred.
Han har drept en gårdsarbeider og nekter å betale
pengene han skylder familien, wergildet.
Vil du jeg skal undersøke det nærmere, herre?
Nei, det er ikke passende.
Odda, du skal undersøke de ulike sidene av saken for meg.
Jeg håper for Uhtreds hustru, at drapet var rettferdig.
Uhtred har alltid vært godsinnet.
Jeg er sikker på at det finnes en forklaring.
Vi får se.
I mellomtiden, Odda, gjør ditt beste for å holde freden.
Ja, herre.
Fader Beocca, brevet.
Du gjør lurt i å undersøke din lojalitet, fader.
Jeg er kun lojal mot Gud og kongen, i den rekkefølgen.
Herre, antyder du at jeg tar feil?
Jeg antyder intet slikt, men jeg holder et øye med deg.
Og Gud holder øye med oss alle.
Uhtred!
Jeg finner penger til å betale gjelden.
Vi vil ha det samme, fødelandet vårt.
Ditt blir ikke tatt fra deg.
Mitt?
Er du ikke lenger Eldste?
Jeg blir aldri akseptert som Eldste; ikke her.
Jeg ber deg for siste gang, vend om, Uhtred.
Hvis du slipper Gud inn i hjertet, så vil han lede deg!
Jeg kan aldri bli mannen du vil jeg skal bli.
-Du kan prøve. -Du ville avsky den mannen.
Bakvendt!
Jeg har elsket deg.
Ikke be for meg.
Jukket du henne farvel, bakvendte?
Jeg vil forlate Wessex innen i kveld.
Du må ri raskere enn det, bakvendt.
Ingen skal ha på disse før vi er i Cornwalum.
Du kan polere dem, slik at når vi har dem på,
vil de sees tydelig.
Og du vil bli fryktet.
Du vil finne ut hvordan det er å være dansk.
Bli hvor dere er! Ikke rør dere!
Du! Bli hvor du er!
Kjenner jeg deg? Senk hetta di.
Jeg sa senk hetta!
Aethelwold!
Jeg ville bare bli med på eventyret deres.
Det skulle være en overraskelse.
Han kan ikke bli, han kan ikke holde munn.
-Jeg sier vi dreper ham. -Drepe meg?!
Du kan ikke drepe meg. Jeg er den rettmessige kongen, din dåre.
-Ikke her! Leofric! Ikke i Wessex! -Da skal jeg dra ham til Cornwalum!
-Ikke nå! -Du...du kan ikke!
Uhtred, du skylder meg en tjeneste. Jeg krever den nå.
Hvis Alfred hører om kristne som herjer i Cornwalum
blir vi alle drept!
Han garanterer det!
Leofric, jeg er et nytt menneske! Jeg sverger.
Vi dreper ham. Han vil ikke bli savnet.
Vi tar ham med oss. Jeg skylder ham det.
Han er mitt ansvar.
-Han har min beskyttelse. -Og hvem skal beskytte resten av oss?
Jeg har aldri sett ham så sint.
Du skal rense rustningene og se til hestene.
Hva som helst.
Du skal tørke oss bak, hvis vi sier det.
Selvsagt. Jeg samler mose og blader straks, herre.
Hva vet du om Cornwalum?
At det ikke er Wessex.
Wessex/Cornwalum-grensen er denne elven, Tamar-elven.
Derfor har vi slått leir her.
Den renner fra nord til sør.
Og selve Cornwalum har en kystlinje formet som en fot.
Så de driver handel?
Ja, fra nordkysten til de walisiske riker og Irland,
og sørover til frankerne.
Hvordan vet du dette?
Jeg er en utdannet mann, Leofric,
jeg bare holder det skjult.
Det gjør du bra.
-Har de en konge? -Mer enn én.
Mektige krigere?
Frykt ikke, Leofric, vi er dansker.
Jeg vil bli blodig i kamp.
Ikke bekymre deg, gutt, du blir den første.
Jeg ser frem til det.
God dag, herre.
Si din mester, Eldste, Odda er her...
-...med Guds biskop, Alewold. -Ja, herre.
Fort!
Det er ikke den vakreste gården jeg har sett.
Eldste Odda, biskop Alewold, en hyggelig overraskelse.
Kan jeg tilby noe å drikke?
Vi er her i kongens ærend.
Angående mannen din... Er han her?
Det er han ikke.
Kan han nås, kjære?
Alle krusifikser og kors!
Dere er ikke gudfryktige kristne lenger.
Dere er dansker nå, hedninger.
Dere gjør ikke korsets tegn eller ser mot himmelen.
La oss bli rike!
TAMAR-ELVEN
GRENSEN MELLOM WESSEX OG CORNWALUM
Min mann beskytter riket vårt.
Fra hvem, det er jo fred?
Han sa at han gjorde Alfreds arbeid. Han stoler ikke på danskene.
Han tror han vet bedre enn kongen.
Din egen mann, Leofric, forteller det, det er jeg sikker på.
Ja.
Odda, det er ikke barnets skyld
at hun ble giftet bort til en dåre av en tyrann.
Nei... Selvsagt ikke.
Mildrith, det er med stor motvilje
at jeg gir deg dette brevet.
Til din ektemann, når han vender tilbake.
Han må gjøre opp wergild for Oswalds død eller få eiendommen sin konfiskert.
Som også er min eiendom.
Hvis du er i nød, er min fars hus alltid ditt hus.
Hvordan har lord Odda det? Bra, håper jeg.
Skjør. Han er fortsatt veldig skjør,
det hugget ville ha drept hvem som helst.
Finn trygghet i dette, frue, blir tomten din konfiskert,
så er det kirken som tjener på det.
Hvor er det begravd? Hvor er sølvet?
Hvor er det?
Disse menneskene har ingenting.
Vær så snill...
Fem dager og ingenting...
Det er fortsatt tid.
Vi er ikke de første danskene de har sett. Jeg trenger sølv.
Så la oss fortsette å lete.
Hva om hele Cornwalum allerede har blitt plyndret?
Vi fortsetter å lete. Vi fortsetter vestover.
Vil de snakke?
Fem menn, til deres motstykke.
Kun jeg prater...Aethelwold?
Jeg hørte: Kun den store Uhtred taler.
Jeg er broder Asser.
Jeg kommer med en gave fra min konge.
Fra kong Peredur.
Kong hvem?
Peredur, britenes konge.
Aldri hørt om ham.
Jeg forsikrer deg om at min konge har hørt om deg.
En flokk dansker som plyndrer landsbyer i Cornwalum går ikke ubemerket hen.
Hvorfor sender Peredur disse dårlige gavene?
En fredsgest.
Vår konge har blitt angrepet av en annen brite og nabo,
Callyn, hvis styrker har erobret fortet som vokter vårt land,
jeg ble sendt for å si deg,
Peredur vil betale deg godt hvis du hjelper ham å vinne det tilbake.
Betale oss godt? Hvor mye?
Jeg vet ikke summen, men han vil være generøs.
Har han sølv?
Han er en konge...
Winchester er det ikke.
Alfred er han ikke.
Kongen hilser deg.
Gjør han? Jeg hører ikke noe.
Dere er hedninger, kongen er kristen, og vil kun snakke med dere gjennom meg.
Kom frem og vis kongen ære.
Informer kongen: Dansker bøyer seg ikke for kristne.
Dette fortet som du vil vi skal gjenerobre,
hvor mange briter beskytter det?
Og hvor mye betaler du?
Det ville være lettere om kongen snakket direkte til meg.
Lett...
De har mellom 40 og 50 menn, så ikke mer enn 50.
Vi er 30 kjempende menn.
Og vi er 20. Hvor mye sølv?
Ett hundre sølvstykker.
Jeg pruter ikke. Jeg sier prisen.
-Fire hundre sølvstykker. -Det er en absurd sum.
Er Peredur en konge eller ikke?
Jeg skal påkalle dronning Iseult.
Herre, kanskje du i stedet burde ta et øyeblikk
-og be om ledelse... -Iseult!
Du trengs!
Jeg er velsignet med to koner, to dronninger.
Iseult er en skyggedronning.
Dere vet hva jeg krever, selvsagt gjør du det.
Hvem er du...
...og hva vil du gjøre for kongen?
Jeg er Uhtred Ragnarson.
Jeg er her for å kjempe for kongen din
hvis han betaler meg det jeg er verdt.
Han er den utvalgte.
Du er heldig som har slik en hustru.
Hun skal ikke besudles. Hun er for verdifull.
Fire hundre... sølvstykker...
...greit.
Får jeg se dem?
Du får se det når fortet er tatt.
Nei, jeg vil se dem nå.
Hele min rikdom er skjult inni fortet.
-Da har fienden det. -Godt skjult.
Du har din pris, jeg har mine betingelser.
Jeg vet du aksepterer.
Jeg vet du kan lukte sølvet.
Dansker...
Dere har en nese for blod og sølv
og kvinner...
Derfor legger jeg til min dronning i prisen,
denne dronningen.
Hvis vi vinner tilbake fortet og du lyver om sølvet,
-dreper jeg deg. -Derfor lyver jeg ikke!
Rop mennene bort, vi blir her!
Jeg skal drømme om den skyggedronningen.
Du ga henne ditt navn og ord får føtter.
Uhtred Ragnarson!
Jeg merket at du har saksere i dine rekker.
Noen, fra Mercia.
De vil heller kjempe enn å jobbe på markene. Lønnen er bedre.
Han vil angripe fortest mulig.
Vil ikke mate dere mer enn en natt.
Så kristelig av ham.
Han vil være en guds mann,
men som du har sett, kan han ikke slippe sine hedenske skikker.
Dronning Iseult.
Hun er en gwrach.
En trollkvinne.
Hva er hennes krefter?
Peredur tror hun kan se inn i fremtiden
så lenge hun forblir jomfru.
Og hva tror du?
Jeg vet at djevelen finnes.
Å gjemme seg bak skjønnhet er et triks han bruker ofte.
Be kongen om å ha mennene sine klare.
Peredur, alle i fortet som vil flykte er dine, ja?
Gjør din del, danske, jeg gjør min!
Gå videre. Fortsett.
La oss skremme vannet av disse britiske bastardene,
se om de har mage for dette.
Holdt...
I venter her.
Hvorfor forlot de en festning for å møte oss?
Aethelwold. Videre.
Gå på haugen og se hvorfor de er klare til å forlate fortet.
Alene?
Du ville være den første i rekken.
Hva ser du?
De er dansker! Ekte dansker!
Stå i ro! Vent!
Hva venter du på?
De er dansker!
Spiller det noen rolle?
Dere kjemper mot hvem som helst for penger, selv deres egne.
Du løy for meg!
Tenk på sølvet! Dronningen har sett din seier, så kjemp!
Uhtred...
Han er en sverd-danske, en krigsherre.
Hvis krigsherren vil prate, foreslår jeg vi lytter.
Si ditt navn.
Jeg er Uhtred Ragnarson. Hvem er du?
Skorpa av den Hvite Hest.
Du er Uhtred Ragnarson som var ved Cynuit?
Korrekt.
Saksersønnen av Jarl Ragnar?
Ja.
Du slår meg ikke, det vet du.
Kanskje ikke, men jeg kan drepe halvparten av mennene dine.
Ja... Ja, det kan du.
Det ville være best for oss begge om du ikke prøvde.
Herre, jeg frykter hva som vil skje hvis de får prate.
Så gå til dem, lytt til hva de sier.
Mitt nærvær, herre, vil irritere dansken.
Uhtred Ragnarson! Hva skjer?
De må forlate mitt rike eller dø!
Danske bastarder! Dronningen så seieren.
Jeg ber, Herre.
Hva er din kamp-pris?
Sølv, som han sier er skjult i festningen.
Nei, vi har revet ned festningen.
Vi fant ingenting.
Han må ha noe... Et sted.
Uhtred Ragnarson!
Jeg forslår vi deler det han har.
Halvparten hver.
Vi dreper hans menn og skåner kongen,
som tar oss til rikdommen.
Halvparten hver?
Jeg går videre...
...du snur deg og vi angriper sammen.
Dette er til kongens fordel.
-Din bastard av rassragr! -Jeg skal knuse deg!
Vær klare! Vi dreper dem, hver eneste én!
Si til mennene at vi er med danskene.
På signalet!
-Stoler du på denne Skorpa? -Vi har ikke annet valg.
Snu!
Til døden!
Danske bastarder, dere vil gråte etter deres horemødrer!
Dere løgnaktige, stjelende dansker.
Jeg kan drepe minst en til av dere.
Det er slutt.
Rikdommen din...
Rikdommen min for livet mitt?
Rikdommen din og skyggedronningen.
Ubrukelige tispe, hun så seier.
Hvor er sølvet?
Hvis jeg sier det, dreper du meg. Og jeg vil heller at du forblir fattig.
Du har mitt ord, som krigsherre, du blir skånet.
Hvor er sølvet?
Snakk, ellers vil du dø.
Det er begravd
i hallen, under tronen min.
Jeg trenger en liten sum...
Deler vi henne også?
-Du får brystene, jeg tar rumpa. -Hun er min.
Du er her for sølvet.
Det er under denne tronen.
Jeg har et spørsmål.
Har du ventet på oss?
På deg.
Og du så hva som ville skje?
Jeg visste du ville komme,
det er alt.
Uhtred, hva vet du om en kirke med et gyllent alter?
I Cynuit... For å feire drapet på Ubba
har jeg hørt at de bygger en kirke.
Hvem har sagt dette?
Menn, som trygler for livet.
De sier hva som helst.
Og det er dit du drar, til Cynuit?
Vel, jeg har båter å reparere, kystlinjen her har vært morderisk.
Hvordan gjør vi dette? Hvordan deler vi?
Vi deler... ikke...
Vi kan slåss og noen av oss vil dø,
inkludert dronningen din.
Uhtred Ragnarson, hold sverdet i sliren.
Klok dronning.
Hun blir hos meg.
-Hun blir hos meg! -Ikke gjør noe!
-Uhtred, nei! Uhtred! -De har skatten vår!
Nei! Jeg slåss ikke mot danskene for sølv. For kongen, ja,
men ikke for sølv!
Jeg er tynget av gjeld!
Jeg må samle en hær og de kommer lenger bort for hvert sekund!
Jeg vil ikke la halvparten av disse mennene dø!
Jeg kan gi deg det du trenger.
Det finnes mer... sølv.
Hva hvisket han, Skorpa, da han dro?
Det skal jeg si når jeg tror du trenger å vite det.
Hvordan var jeg som kriger?
Aethelwold, du er like mye kriger som du er konge.
Dette er ikke en del av byttet.
Det er et hellig kors. Det går tilbake til kirken.
Det blir velsignelser.
Men resten... er vårt!
Hjem?
Wessex, og hver vår vei.
Det er en biskop jeg må treffe.
Jeg har aldri sett en slik landsby før.
KONGERIKET WESSEX
Vi blir her kun for i dag.
Hvem er du?
Jeg snakker med biskop Alewold.
Biskop Alewold ber.
Han skal treffe meg...
-Han ber og skal ikke forstyrres! -Alewold! Biskop Alewold!
Hva er dette? Gå ut.
Ut! Vi er opptatte med arbeidet vårt.
Det ser jeg.
Jeg sa: Gå ut!
Jeg kjenner deg...
Uhtred...
Den gudløse, ja...
Og min hustru, gjennom sin far, har arvet en gjeld til kirken.
Å, ja. En stor gjeld, mener jeg.
-Som jeg vil nå betale. -Vil du?
Greit, som du ser er vi opptatte med...
Det er irsk arbeid.
Det ser irsk ut.
Og vekten dens!
En vakker gjenstand med stor verdi.
Det virket som en passende måte å gjøre opp gjelden.
Hvis du aksepterer det, selvsagt. Hvis ikke, legger jeg den i smedens ild.
Jeg aksepterer det på vegne av kirken.
Jeg stoler på deres gode dømmekraft til å forkaste
saken angående min tjener Oswalds wergild.
Han var en tyv.
Hans familie sverger noe annet.
Mitt folk vil sverge at han var det.
Og tid blir bortkastet til det uendelige.
Da så, anse alle problemer løst.
Signe deg.
Jeg har faktisk bedt daglig for din trygge hjemkomst.
Hvem er dette?
Hun er en dronning.
Dronning av hva... av hvem?
Britene.
Uhtred du gikk forbi din sønn uten et blikk.
Er han døpt nå?
Ja.
Mot min vilje.
Jeg har ikke gjort noe som krever tilgivelse.
-Hva er hennes navn? -Jeg kalles Iseult.
Jeg snakker med mannen min, vær stille.
Mildrith, vi er sultne, tørste og trenger hvile.
Jeg er ikke tjeneren din.
Ikke snakk til meg som om jeg var det. Jeg er din hustru.
Du er ikke lenger en del av Uhtreds sti.
Det er sant.
Ut. Ut!
Denne “dronningen” kan sove med dyrene.
Du må vite at eiendommen din er trygg.
Jeg har truffet biskop Alewold og gjelden er gjort opp, alt sammen.
Det var det jeg kom for å si, intet mer.
Og hva med Oswalds wergild?
Det er gjort opp også. Familien får ikke et øre.
Da kan du forklare det til kongens råd,
Alfred har kalt deg til Witan.
Det er ferdig. Alt sammen.
Før jeg reiste sa jeg at jeg hadde elsket deg, og det er sant.
Ikke snakk om oss på den måten,
og i en hedningehores nærvær!
Hun er med meg!
Skal du hvile med familien din eller med dyrene?
Du valgte grisene og en geit fremfor din hustru og din sønn.
Min hustru er en god kvinne.
Hun elsker sin gud,
og det er vanskelig for henne å være sammen med en som meg.
Og hvis ekteskapet tar slutt, må jeg bli vant til livet uten min sønn.
Jeg er her fordi jeg valgte deg.
Men jeg vil ikke beholde deg mot din vilje.
Hva?
Jeg skal være hos deg, Uhtred,
fra nå og til siste slutt.
Det er det jeg ser.
Jeg vil at du skal se mitt hjem; mitt land i nord.
Det er denne Alfred som styrer deg, for dem.
Du må overgi deg til skjebnen og delta på hans Witan.
Vil du sove med meg i natt, under pelsene?
-Sove? -Ikke noe mer.
Gjerne det,
siden den eneste andre varmekilden er geiten.
Edwina.
Frue?
La familien din vite at jeg skal reise
med barnet.
Vi drar til lord Oddas hus.
Jeg vil ha deg med meg, men det er ditt valg.
Jeg vet hvor viktig det er å være blant mennesker som tar vare på deg.
Jeg ønsker ikke å forlate deg.
Den dagen jeg blir fortalt at mitt hjem tilhører meg,
er dagen jeg bestemmer meg for å dra.
KONGERIKET WESSEX
Å, Herre, gi visdom til dine tjenere som er samlet her.
Hjelp dem å bestemme hva som er rett, hva som er ærefullt og rettferdig.
Gi oss det, Herre.
La sverdet ditt være.
Uhtred!
-Beocca. -Fort...
Du er sen, du ble tilkalt for mange dager siden,
du burde vært her i tide!
Siden når ble mitt nærvær så viktig?
-Hvem er hun? -Hun er med meg.
Er hun en del av ditt bytte?
Hva har blitt sagt?
Du får høre det snart nok.
Nå må vi gå og du må være respektfull, mer enn noen gang.
Siden de lokale tjenerne sluntrer unna oppgaven å reparere broene,
vil jeg be kongen
om å utnevne en person til å undersøke kongerikets veier.
Broen på veien ut av Avingdom, for eksempel,
er i slik dårlig stand...
Tiden er inne, herre.
Det er nå farlig for en mann eller...
Hvorfor må jeg trygle om nåde? Hva har blitt sagt?
-Stille nå. -Er det Cornwalum?
Respekt.
-...forblir uinteressert... -Vi snakker om broene senere.
-Beocca, hva er dette? -Du skal være stille!
Møt kongen din!
Kom.
Det er en hastesak hvor,
med Witans tillatelse, vi skal ta opp nå.
Eldste Uhtred,
også kjent i soknet som Uhtred den gudløse,
du anklages i dag for å ta en tropp av kongens menn til Cornwalum,
og der krige mot britene uten din konges tillatelse.
Du er også anklaget for å ha samarbeidet med dansken kalt Skorpa,
for å ha drept kristne i Cornwalum,
til tross for at disse lever i fred med Alfred og med Wessex.
Alt dette bevises med eder.
Og straffen for disse lovbruddene er døden.
Hvem sverget disse edene?
-Vi kommer til det. -Vis meg. Hvem sverger?
Jeg, broder Asser, sverger disse edene.
-Uthred, på kne. -Aldri!
Herre, vi patruljerte grensene dine og beskyttet riket ditt, intet mer.
Det er mer til historien, Herre, hvis jeg for lov.
Nå er tiden for å trygle.
Ja, la han snakke, la oss høre hans fortelling.
På veien til å klage til kong Alfred,
drog jeg via Cynuit.
Og det synet håper jeg å aldri se igjen.
For, hvor kirken til minne om Lord Oddas seier over Ubba skulle bygges,
så jeg ødeleggelse,
og de forkullede levningene av 15 munker eller flere.
Folk har fortalt meg, at denne ondskapen var verket til
den samme Skorpa som var i Cornwalum,
og sammen med ham, igjen, var Eldste Uhtred.
-Nei! -Denne mannen!
Nei, dette er løgn, herre! Herre, han lyver ved hvert åndedrag!
Herre, hør meg, la meg snakke, og hør sannheten!
Vi er Witan og vi skal oppføre oss som Witan.
Den Eldste får lov til å svare.
Ja, jeg var ved Cynuit.
Jeg var ved Cynuit kun en gang.
Jeg var der på dagen
som jeg, Uhtred av Bebbanburg, drepte Ubba.
Jeg ser rundt i denne hallen
og inn i øynene til krigerne som vet at dette er sant.
Og det er den eneste gangen jeg var ved Cynuit.
Vi er her...
Vi er her for å bringe dom over mordet
på kong Peredur og de kristne britene av Cornwalum.
-Kan jeg få fortelle om Cornwalum, herre? -Det er et annet vitne, tror jeg.
Hva om Peredurs dronning sto foran
denne Witan og fortalte deg at Peredur løy og svindlet oss?
Hun er en skyggedronning og en hedensk hersker,
hennes ord ville være ubetydelige.
Er ikke sannheten viktig, herre?
Odda, vi går videre, det er enda et vitne.
Ja, herre. Før fangen hit.
-Hva er dette? -Odda sier du skal dø, som en sviker.
-Og dere skal stå adskilt. -Og du skal dø.
Hvis det er til Valhall du vil, skal jeg gjøre mitt beste for deg.
Jeg sa dere skulle stå adskilt!
Leofric, du har sverget eden din.
-Vil du fortelle sannheten? -Det vil jeg, herre.
Gud er nådefull.
Du er en mann fra Wessex og har vært trofast mot kongen?
Jeg er alltid lojal mot kongen, herre.
Var du i Cornwalum med Eldste Uhtred?
Det var jeg.
Drepte du og plyndret Peredur og britene?
Det gjorde jeg.
Leofric, har du nå donert din del av byttet til kirken?
Det har jeg, herre, og jeg har bedt om tilgivelse.
Witan hører deg, Leofric.
Hvem fulgte du i striden?
Jeg gikk frivillig, herre.
Nei, Uhtred ledet, du fulgte etter.
Han er den Eldste og han har skylden.
-Jeg deler skylden, herre. -Nei, han er ansvarlig!
-Uansvarlig. -Og han skal bøte for det med sitt liv!
-For siste gang, bønnfall meg. -Nei, det vil jeg ikke!
Jeg faller ikke på kne for intet menneske, ingen konge og ingen kristen gud.
Han må bøte med sitt liv.
Herre, hvis jeg får be kongen og Witan.
-Jeg er ikke ferdig. -Unnskyld meg, herre, får jeg lov?
Det er tydelig, at den bakvendte er skyldig.
Takk, min venn.
Det er også tydelig at han er for stolt og dum til å omvende seg,
og som en konsekvens av det skal han dø.
Han dør for å ha ledet menn til forræderi.
For min egen skyld
og av min respekt for Uhtred som kriger,
ber jeg om at han dør ved mitt sverd.
Vil du bli bøddel, Leofric?
Jeg ber om en kamp til døden, herre.
Meg mot den bakvendte.
Hvis Gud er med meg, vil jeg seire,
og den Eldste får lov til å dø slik en kriger burde.
Og hvis han vinner kampen til døden, hva da?
Det vil han ikke.
Det trengs guds inngripen hvis han skal slå meg.
La de kjempe, herre! La Gud avgjøre!
Herre, det er tydelig at skylden ligger hos Uhtred.
Leofric, du har talt vel.
Og ditt ønske er oppfylt.
Dere skal kjempe, i morgen, til døden.
Sverd og skjold. Gud bestemmer vinneren.