Mitt namn är Uhtred, son till Uhtred.
Född som saxare men uppfostrad som dan.
Jag tjänar nu kung Alfred av Wessex.
Jag har äktat en gudfruktig hustru för Alfred.
Jag har förvärvat marker, belastade med skulder och svindlande arbetare.
Och jag dödade den stora svärddanen Ubba.
Men Odda den Äldre sårades i strid, och hans son tog åt sig äran för mitt dråp.
Sanningen ignorerades.
Jag stred mot Ubba, man mot man, och jag dödade honom!
Och jag tvingades på knä inför Alfreds gud.
Jag går först, men du blir skyldig mig!
Ni måste lägga er ner och kyssa korset.
Kyss mig i arslet.
Ödet prövar mig, men jag kommer att överleva.
Uhtred!
Ödet är allt.
DET SISTA KUNGADÖMET
Är du säker på det här, örsling?
Finns det en lag mot det?
Mot att klä sig som daner, nej.
Att plundra Cornwalum, ja.
Vi ska ju leva i fred.
Om jag ska återkräva Bebbanburg behöver jag en armé.
Om jag nånsin ska få ihop en armé, behöver jag silver.
Jag har inget att invända.
Kommer inte Odda att sakna dig?
Jag gör det han ber mig om. Jag håller ett öga på dig.
Har du hört att han bygger en kyrka åt Alfred vid Cynuit?
Med ett altare av guld, sägs det.
-Vilka är de? -De tillhör Oswald.
Deras mor skickar dem,
i hopp om att göra mig skamsen för att jag dödat deras lögnaktiga och tjuvaktiga far.
Det verkar som om hennes plan fungerar.
De är inte de första som förlorar en förälder.
De kommer att överleva.
Maten är god, Mildrith.
Tack.
Jag är glad att höra att det smakar.
Jag började tro att du hade tappat tungan, hustru.
Jag var orolig.
Det betvivlar jag.
Hon sörjer tjuven.
Det angår inte mig.
Han dödar en man jag känt hela livet,
han vägrar att betala ättebot till en familj jag känt hela livet,
och byn min far hjälpte till att bygga kallar honom nu för “Uhtred den gudlösa”.
Inte att förglömma att jag vägrar att min son döps som kristen.
-Ursäkta mig. -Leofric, sitt, snälla.
-Det här angår mig. -Jag slutar.
I morgon är jag borta.
Borta?
Om nån frågar, så håller vi Alfreds kungadöme säkert… igen.
Hur länge blir du borta, och vart ska du?
Ingen aning… veckor.
Din plats är här. Oswalds hustru har gått till biskop Alewold.
Biskopen kommer att gå till Alfred, och Alfred skickar män till vår dörr.
Jag betalar inte en penny, och om de kommer så säger du det.
Han dödades för att han var en tjuv, det är min lag.
Om du lämnar mig, går jag direkt till kyrkan och får vår son välsignad.
Då är han inte min son.
Må Gud förlåta dig för att du säger en sån sak.
-Vilken Gud? -Vad har hänt med dig?
Vad har hänt med vänligheten, och kärleken du en gång visade mig?
-Jag tvingades att kräla! -Ja, inför Gud!
Vi faller alla på knä inför Gud.
Jag glömmer inte vad Alfred gjorde mot mig i sin Guds namn. Jag avvisar den guden!
Ursäkta mig.
Finns du kvar där inne?
Mannen jag höll av?
Finns du kvar, kvinnan jag trånade efter att få ligga med?
Framsteg görs dagligen, Ers nåd.
Ni måste komma till Cynuit och inspektera byggnationen.
Det ska jag.
Det vill jag gärna.
Den är redan imponerande.
Ja…
…vi har mittskeppet här…
…tvärskeppet där, och sen in i koret.
Med dess redan berömda altare av solitt guld.
Det blir förgyllt, inte mer, herre, men ni vet hur det pratas.
Med er tillåtelse vill jag placera altaret här.
Varför behöver ni min tillåtelse?
Det är på exakt den plats där Ubba Lothbrokson ligger begravd.
Vill ni att Guds altare byggs över en hednings begravda kvarlevor?
Nej, Ers nåd.
Med er tillåtelse gräver vi upp kvarlevorna och,
jag vet inte, kastar dem i floden.
Ni får gräva upp dem och begrava dem nån annanstans,
omärkt, men med respekt.
Det var ett dåligt skämt, Ers nåd.
Vi får inte göra nåt som äventyrar freden.
Med respekt, Ers nåd, jag är inte dåren som min far ibland utmålade mig som…
Fader Beocca, ni ville träffa mig?
Ett brev, Ers nåd, från biskop Alewold.
-Privat eller affärer? -Ett juridiskt ärende, sas det.
Läs det då.
Låt Oddas aktiva intellekt vila.
Kan ni inte läsa skriften, Beocca?
Det rör ealdorman Uhtred.
Han har dräpt en gårdskarl
och vägrar betala pengarna han är skyldig familjen, ätteboten.
Vill ni att jag undersöker vidare, Ers nåd?
Nej, det är inte er sak.
Odda, ni undersöker ärendet å mina vägnar.
Jag hoppas bara för Uhtreds hustrus skull att dödandet var berättigat.
Uhtred har alltid varit rättrådig, det finns säkert förmildrande omständigheter.
Vi får se.
Under tiden, Odda, gör ert bästa för att bevara freden.
Ja, Ers nåd.
Fader Beocca…
…brevet.
Ni bör nog tänka över vem ni är lojal emot, Fader.
Jag är lojal mot Gud och kungen, i den ordningen.
Herre, antyder ni att jag har fel?
Jag antyder inget…
men jag bevakar er.
Och Gud vakar över oss alla.
Uhtred!
Jag ska hitta rikedomen att betala av skulden med.
Vi vill ha samma sak, vårt födelseland.
Ditt kommer inte att tas ifrån dig.
Mitt?
Är du inte längre ealdorman?
Jag kommer aldrig att accepteras som ealdorman, inte här.
Då ber jag dig en sista gång att förändras, Uhtred.
Om du släpper in Gud i ditt hjärta kommer Han att vägleda dig!
Jag kan aldrig bli mannen du vill att jag blir.
-Du kan försöka. -Jag skulle förakta den mannen.
Örsling!
Jag har älskat dig.
Be inte för mig.
Knullade du henne farväl, örsling?
Jag vill lämna Wessex i kväll.
Då får du rida snabbare än så, örsling.
Ingen bär de här innan vi kommit in i Cornwalum.
Men ni kan polera dem så att de, när vi bär dem,
syns tydligt.
Då kommer ni att fruktas.
Ni ska få känna på hur det är att vara dan.
Stå stilla, allihop. Ingen rör sig!
Ni där! Stanna där ni är!
Känner jag er?
Ta av huvan.
Ta av huvan, sa jag!
Aethelwold!
Jag vill bara följa med er, vara med på ert äventyr.
Jag ville överraska er!
Han kan inte vara här. Han håller inte tungan i styr.
-Jag tycker att vi dödar honom. -Dödar mig?
Ni kan inte döda mig. Jag är den rättmätige kungen, dåre.
Inte här! Leofric! Inte i Wessex!
Då släpar jag in honom i Cornwalum!
-Inte nu! -Ni får inte!
Uhtred, du är skyldig mig en tjänst!
Får Alfred höra om kristna som plundrar Cornwalum,
så blir vi alla dödade!
Han garanterar den utgången!
Leofric, jag har förändrats! Jag svär.
Vi dödar honom. Han kommer inte att saknas.
Vi tar honom med oss.
Jag är skyldig honom en tjänst. Han är mitt ansvar.
-Han har mitt beskydd. -Och vem skyddar resten av oss?
Jag har aldrig sett honom så arg.
Du får rengöra våra brynjor och sköta hästarna.
Vad som helst.
-Du torkar våra arslen om jag säger det. -Givetvis.
Jag plockar mossan och syrabladen i detta nu, herre.
Vad vet du om Cornwalum?
Att det inte är Wessex.
Gränsen mellan Wessex och Cornwalum är den här floden,
floden Tamar.
Därför slog vi läger här.
Den rinner från norr till söder.
Och själva Cornwalum har en kustlinje i form av ett ben.
-Så de är köpmän? -Ja.
På norra kusten handlar de med de walesiska kungadömena och Irland…
…och i söder med frankerna.
-Hur vet du det här? -Jag är en utbildad man, Leofric.
Jag gillar bara att dölja det.
Du gör det väl.
-Har de en kung? -Fler än en.
Vildsinta krigare?
Frukta inte, Leofric.
Vi är daner.
Jag vill bli nerblodad i strid.
Oroa dig inte, pojk, du får gå först i ledet.
Det ser jag fram emot.
God dag, herre.
Meddela er husbonde att ealdorman Odda är här,
-med Guds biskop Alewold. -Ja, herre.
Skynda dig!
Det är inte en av de mest tilltalande bondgårdar jag sett.
Ealdorman Odda, biskop Alewold, vilken trevlig överraskning.
Får jag bjuda på en förfriskning?
Vi är här i kungens ärende.
Det rör er make.
-Är han här? -Det är han inte.
Kan han hämtas, kära ni?
Alla krucifix och kors!
Ni är inte längre gudfruktiga kristna.
Ni är daner nu, hedningar.
Ni gör inte korstecknet eller vänder er mot himlen.
Nu ser vi till att bli rika!
FLODEN TAMAR
GRÄNSEN MELLAN WESSEX OCH CORNWALUM
Min make beskyddar vårt kungadöme.
Från vem? Vi lever i fred.
Han sa bara att han skulle göra Alfreds jobb.
-Han litar inte på danerna. -Han tror att han vet bättre än kungen.
Er egen man Leofric, kan säkert ge er mer information.
Ja.
Odda, det är inte flickebarnets fel
att hon blev bortgift med en tyrann och dåre.
Nej.
Självklart inte.
Mildrith, det är mig ytterst motvilligt
att behöva överlämna det här brevet till dig.
Till er make, när han återvänder.
Han måste betala ätteboten för Oswalds död,
eller riskera att hans egendom konfiskeras.
Som även är min egendom.
Om ni nånsin är i nöd, är min fars hem alltid öppet för dig.
Hur mår herr Odda? Bra, hoppas jag.
Bräcklig. Han är fortfarande väldigt bräcklig.
Svärdshugget hade dödat de flesta män.
Trösta er med, frun,
att om era ägor konfiskeras så är det kyrkan som gagnas.
Var ligger det begravt? Var är silvret?
Var är det?
De här människorna har inget.
Snälla!
-Fem dagar och inget… -Vi har fortfarande tid på oss.
Vi är inte de första daner de har sett.
-Jag behöver silver. -Då fortsätter vi att leta.
Tänk om hela Cornwalum redan har plundrats?
Vi fortsätter leta. Vi fortsätter västerut.
Vill de prata?
De är fem män mot oss.
Och bara jag talar.
Aethelwold?
Jag hörde.
Bara den store Uhtred talar.
Jag är Broder Asser.
Jag kommer med en gåva från min kung.
Från kung Peredur.
Vilken kung?
Kung Peredur…
…av Britannia.
Jag har aldrig hört talas om honom.
Jag försäkrar er att min kung har hört talas om er.
En trupp daner som plundrar byar i Cornwalum går inte obemärkt förbi.
Varför sänder er Peredur mig dessa usla offergåvor?
En fredlig gest, en symbol.
Vår kung har angripits av en annan britann och granne,
Callyn, vars styrkor har erövrat fortet som vaktar vårt rike.
Jag har skickats för att tala om att Peredur betalar er väl
för att hjälpa honom att återta fortet.
Betalar oss väl? Hur mycket?
Jag vet inte summan, men han kommer säkert att vara generös.
Har han silver?
Han är en kung.
Winchester är det inte.
Alfred är han inte.
Kungen hälsar er.
Gör han? Jag hör inget.
Ni är hedningar,
kungen är kristen, och talar bara med er genom mig.
Om ni kan träda fram och visa er aktning…
Var snäll och informera kungen att daner inte bugar för kristna.
Fortet ni vill att vi återerövrar, hur många britanner försvarar det?
Och hur mycket betalar ni?
Det vore enklare om kungen svarade mig direkt.
Ta det lugnt…
De har mellan 40 och 50 män…
…inte fler än 50.
Vi är 30 stridande män.
Och vi är 20.
Hur mycket i silver?
Hundra silvermynt.
Jag förhandlar inte. Jag ska säga er mitt pris.
-400 silvermynt. -Det är en absurd summa.
Är Peredur kung eller inte?
Jag tillkallar drottning Iseult.
Ers nåd, ni kanske borde ta ett ögonblick istället
-och be om vägledning… -Iseult!
Du behövs!
Jag är välsignad med två hustrur, två drottningar.
Iseult är en skuggdrottning.
Du vet vad jag behöver av dig, givetvis vet du det.
Vem är du…
…och vad kan du göra för kungen?
Jag är Uhtred Ragnarson.
Jag ska strida för er kung…
…om han betalar mig vad jag är värd.
Han är er man.
Ni är lyckligt lottad som har en sån hustru.
Hon är inte till för att knullas.
Hon är för värdefull.
400…
…silvermynt.
Överenskommet.
Får jag se dem?
-När fortet är återtaget. -Nej, nu.
Alla mina rikedomar är gömda. Inne i fortet.
-Då har er fiende dem. -Väl gömda.
Ni har ert pris, ni har mina villkor.
Jag vet att ni kommer att acceptera…
…jag vet att ni vädrar silvret.
Daner.
Ni har näsa för blod och silver.
Och kvinnor…
Så jag inkluderar i priset min drottning…
…den här drottningen.
Vinner vi tillbaka fortet och du ljuger om silvret,
-så dödar jag dig. -Just därför ljuger jag inte!
Kalla in männen, vi stannar här!
Jag ska drömma om den där skuggdrottningen.
Du avslöjade ditt namn för henne, och rykten sprids.
Uhtred Ragnarson!
Jag har noterat att ni har saxare i era led.
En del, från Mercia.
De strider hellre än jobbar på fälten. Det betalar bättre.
Han vill angripa snarast möjligt.
Han vill inte utfodra er längre än en kväll.
Så kristet av honom.
Han vill vara en man av Gud,
men som ni har bevittnat kan han inte släppa sitt hedniska sätt.
Drottning Iseult.
Hon är en gwrach.
En häxa.
Vilka är hennes krafter?
Peredur tror att hon kan sia om framtiden…
…så länge hon förblir en oskuld.
-Och vad tror du? -Jag vet att djävulen existerar.
Att gömma sig bakom skönhet är nog ett knep han använder ofta.
Säg till kungen att göra sina män redo.
Peredur, alla i fortet som försöker fly är väl era?
Ni gör er del, dan, så gör jag min!
Framåt marsch.
Låt oss skrämma skiten ur britannjävlarna…
…och se om de har vad som krävs för det här.
Halt.
Vi väntar här.
Varför skulle de lämna en fästning för att möta oss?
Aethelwold. Framåt.
Rid upp på åsen och se varför de är beredda att lämna fästningen.
Ensam?
Du ville vara först i ledet.
Vad ser du?
De är daner!
Riktiga daner!
Stå stilla! Halt!
Vad väntar ni på?
De är daner!
Vad bryr ni er om det?
Ert folk strider mot vem som helst för pengar, till och med er själva.
Du ljög för mig!
Tänk på silvret!
Drottningen har siat er seger, så strid!
Uhtred…
Han är en svärddan, en krigsherre.
Om krigsherren vill tala, föreslår jag att vi lyssnar.
Säg ditt namn.
Jag är Uhtred Ragnarson.
Vem är du?
Skorpa…
…av den Vita Hästen.
Är ni Uhtred Ragnarson som var vid Cynuit?
Ja.
Den saxiske sonen till jarl Ragnar?
Ja.
Ni kommer inte att besegra mig.
Det vet du.
Kanske inte, men jag kan döda hälften av era män om jag försöker.
Ja.
Ja, det kan du.
Då vore det bäst för oss båda om du inte försökte det.
Ers nåd, jag är rädd för vad som händer om de tillåts tala.
Gå och lyssna på vad de har att säga då.
Ers nåd, min närvaro skulle bara reta danen.
Uhtred Ragnarson!
Vad händer här?
De måste lämna mitt kungadöme eller dö!
Danjävlar!
-Drottningen siade om seger. -Jag ber, Ers nåd.
Vad är ert stridspris?
Silver, som han säger finns gömt i fästningen.
Nej,
vi har vänt på varenda sten i fästningen.
Vi hittade inget.
Han måste ha nånting…nånstans.
Uhtred Ragnarson!
Vad han än har,
föreslår jag att vi delar det.
Hälften var.
Vi dödar hans män, vi skonar kungen,
och han för oss till sina rikedomar.
Hälften var?
Jag rycker fram,
ni vänder er om och vi angriper tillsammans.
Det här kommer att övertyga kungen.
-Helvetes rassragr-svin! -Jag ska krossa dig!
Var redo! Vi ska döda dem alla, varenda man ska dö!
Säg till männen att vi är med danerna.
Redo!
-Litar du på Skorpa? -Vi har inget annat val.
Vänd om nu!
Till döden!
Danjävlar,
ni kommer att skrika efter era stinkande hormödrar!
Era lögnaktiga och tjuvaktiga danjävlar!
Jag skulle kunna döda åtminstone en till av er!
Det är över.
Era rikedomar…
Mina rikedomar för mitt liv, alltså?
Era rikedomar och er skuggdrottning.
Den värdelösa satmaran, hon siade om seger.
Var är silvret?
Säger jag det dödar du mig, och jag ser hellre att ni förblir fattiga.
Du har mitt ord, som krigsherre, att du kommer att skonas.
Var är silvret?
Tala, annars dör ni.
Det är begravt, i slottet,
under min tron.
Jag behöver en liten summa sjä…
Delar vi henne också?
-Du tar tuttarna, jag tar arslet. -Hon är min.
Ni är här för silvret.
Det finns under den här stolen.
Jag har en fråga.
Har du väntat på oss?
På dig.
Då såg du vad som skulle hända?
Jag visste att du skulle komma.
Det är allt.
Uhtred, vad vet du om en kyrka med ett gyllene altare?
Vid Cynuit…
För att fira mordet på Ubba…
Hörde jag att de bygger en kyrka.
Vem har berättat det?
Män,
som bad för sina liv.
De skulle säga vad som helst.
Och dit tänker ni bege er?
Jag har skepp att reparera.
Kustlinjen här har varit brutal.
Hur gör vi det här? Hur delar vi?
Vi…delar…inte…
Visst, vi kan strida…
…men då kommer några av oss dö,
inklusive din drottning.
Uhtred Ragnarson, behåll ditt svärd i dess slida.
Vis drottning.
Hon stannar hos mig.
-Hon stannar hos mig! -Gör inget!
Uhtred, nej! Uhtred!
-De har vår skatt! -Nej!
Jag tänker inte strida mot danerna för silver.
För en kung, ja, men inte för silver!
Jag är tjudrad av skulder! Jag måste få ihop en armé,
och de flyr allt längre bort för varje sekund!
Jag låter inte hälften av dessa män dö.
Jag kan ge er vad ni behöver.
Det finns mer silver.
Vad viskade Skorpa när han gav sig av?
Jag säger det när jag tror att du behöver veta det.
Hur var jag, som krigare?
Aethelwold,
du är lika mycket krigare som du är kung.
Det här är inte en del av bytet.
Det är ett heligt kors, det ska tillbaka till kyrkan. De välsignar det.
Men resten…
…är vårt!
-Hem? -Wessex. Och vi går skilda vägar.
Jag har en biskop att träffa.
Jag har aldrig sett en by som denna.
EXETER KUNGADÖMET WESSEX
Vi stannar bara över dagen.
-Vem är du? -Jag vill tala med biskop Alewold.
Biskop Alewold ber.
Han vill nog träffa mig…
-Han ber och vill inte störas! -Alewold!
Biskop Alewold!
Vad är det här? Försvinn.
Ut! Vi är upptagna med vårt arbete.
Jag ser det.
Ut, sa jag!
Jag känner er…
Uhtred.
Den gudlöse, ja.
Och min hustru, genom sin far, har ärvt en skuld till kyrkan.
Åh, ja.
En avsevärd skuld, vill jag minnas.
-Vilken jag nu ska återbetala. -Ska du?
Som du ser är vi upptagna med…
Det är ett irländskt verk.
Det ser irländskt ut.
Och så tungt!
Ett riktigt praktexemplar och mycket värdefullt.
Det verkade som ett lämpligt sätt att betala skulden på.
Om ni tar emot det, givetvis. Annars lägger jag det i smideshärden.
Jag tar emot det å kyrkans vägnar.
Jag förlitar mig på ert goda omdöme att upphäva
min tjänare Oswalds ättebot.
Han var en tjuv.
Hans familj svär på att han inte var det.
Mitt folk kommer att svära på att han var det.
Och tid kommer att ödslas utan slut.
Då så. Betrakta alla ärenden som avslutade.
Välsigne er.
Jag har bett dagligen för din trygga hemkomst.
Vem är det?
Hon är en drottning.
Drottning av var, av vem?
Britannerna.
Uhtred, du gick förbi din son utan att ens titta.
Är han döpt nu?
Ja.
Mot min vilja.
Jag har inte gjort nånting som kräver förlåtelse.
-Vad heter hon? -Jag kallas Iseult.
Jag talar med min make, och ni är vänlig och håller tyst.
Mildrith, vi är hungriga, törstiga och behöver vila.
Jag är inte din tjänsteflicka.
Tala inte till mig så. Jag är din hustru.
Ni är inte längre en del av Uhtreds resa.
Det är sant.
Ut. Ut!
Den här “drottningen” kan sova med djuren.
Du ska veta att dina marker är säkrade.
Jag har träffat biskop Alewold, skulden är betald i sin helhet.
Det är vad jag kom för att berätta, inget mer.
Och Oswalds ättebot?
Den är också betald. Hans familj får inte en penny.
Då kan du förklara det för kungens råd.
Alfred har kallat dig till rådsförsamlingen.
Det är slut.
Allting.
Innan jag gav mig av sa jag att jag har älskat dig…
…och det är sant.
Tala inte om oss på det här sättet,
och i närvaro av en hednisk hora!
Hon är med mig!
Kommer du att sova med din familj eller med djuren?
Du valde grisars och en gets sällskap över din hustru och son.
Min hustru är en god kvinna.
Hon älskar sin Gud,
och det är svårt för henne att vara med en man som jag.
Och om äktenskapet är över, måste jag vänja mig vid ett liv utan min son.
Jag är här för att jag väljer dig.
Men jag håller inte kvar dig emot din vilja.
Vad är det?
Jag stannar hos dig, Uhtred…
…från och med nu ända till slutet.
Det är vad jag ser.
Jag vill att du får se mitt hem, mitt land i norr.
Det är den här Alfred som styr dig.
Du måste ge efter för ödet, delta i hans rådsförsamling.
Sover du bredvid mig i natt, under fällarna?
-Sover? -Inget mer.
Det skulle jag gärna vilja…
…eftersom den enda andra värmekällan skulle vara en get.
Edwina.
Frun?
Var snäll och informera din familj att jag kommer att resa…
…med barnet.
Vi ger oss av till Ers nåd Oddas gods.
Jag vill att du följer med, men det är ditt beslut.
Jag vet hur viktigt det är att vara bland människor som håller av en.
Jag skulle inte vilja lämna er.
Dagen då jag får höra att mitt hem är mitt eget…
…är dagen då jag beslutar att jag måste ge mig av.
WINCHESTER
KUNGADÖMET WESSEX
O Herre, skänk vishet till dina tjänare som samlats här.
Hjälp dem att avgöra vad som är rätt, vad som är rättskaffens och rättvist.
Förunna oss detta, o, Herre.
Lämna ert svärd.
Uhtred!
-Beocca. -Fort…
Du är sen, du skickades efter för flera dagar sen,
du borde ha kommit i tid!
Sen när är min närvaro så viktig?
-Vem är hon? -Hon är med mig.
Är hon en del av plundringsbytet?
Vad har sagts?
Du får höra allt snart nog.
Nu måste vi gå och du måste vara respektfull, nu mer än nånsin.
Och eftersom lokala thegnar slarvar med sin plikt att reparera broarna,
vill jag be kungen
att utse en tjänsteman att besiktiga kungadömets vägar.
Bron på vägen ut ur Avingdon, till exempel, är i så dåligt skick…
Det är dags nu, Ers nåd.
…att det nu är farligt…
Vad har jag för anledning att be om nåd, vad har sagts?
-Tyst. -Är det Cornwalum?
Respekt.
…förblir ointresserade…
Vi får tala om broar senare.
-Beocca, vad är det här? -Ni håller tyst!
Möt er kung!
Kom.
Vi har ett brådskande ärende som vi,
med rådsförsamlingens tillåtelse, ska behandla nu.
Ealdorman Uhtred…
…även känd i er socken som Uhtred den gudlöse…
…ni anklagas i dag för att ha tagit en trupp av kungens mannar
in i Cornwalum, där ni har startat krig mot britannerna,
utan er kungs medgivande.
Ni anklagas också för att ha slagit er samman med danen Skorpa…
…för att mörda kristna i Cornwalum,
trots att de alla lever i fred med Alfred och med Wessex.
Allt detta är bevisat genom eder.
Och straffet för dessa brott är döden.
-Vem svär dessa eder? -Vi kommer dit.
Visa mig. Vem svär?
Jag, broder Asser, svär dessa eder.
-Uhtred, ner på knä. -Aldrig!
Vi patrullerade era gränser och skyddade ert kungadöme.
Jag har mer att berätta, Ers nåd, om ni tillåter.
-Nu är det dags att vädja. -Ja, låt oss höra hans historia.
På min väg hit för att framföra detta klagomål till kung Alfred,
red jag via Cynuit.
Och synen jag möttes av. hoppas jag att jag aldrig ser igen.
För där kyrkan för att hedra minnet
av herr Oddas seger över Ubba skulle ha byggts,
såg jag ödeläggelse, förstörelse
och de förkolnade resterna av 15 munkar eller fler.
Män har sagt mig att denna ondska sattes i verket
av samma Skorpa som var i Cornwalum,
och att med honom, än en gång, var ealdorman Uhtred.
-Nej! -Den här mannen!
Nej, det är lögn, Ers nåd! Han ljuger med varje andetag!
Ers nåd, låt mig tala och hör sanningen!
Vi är rådsförsamlingen och vi beter oss som det anstår en rådsförsamling.
Ealdormannen har rätt att svara.
Ja, jag var i Cynuit.
Jag var i Cynuit en gång, och endast en gång.
Jag var i Cynuit dagen då jag, Uhtred av Bebbanburg, dödade Ubba.
Jag ser mig runt i denna sal
och in i ögonen på krigarna som vet att det är sant.
Och det är enda gången jag var i Cynuit.
Vi är här…
Vi är här för avkunna dom i mordet
på kung Peredur och de kristna britannerna av Cornwalum.
-Låt mig då tala om Cornwalum, Ers nåd. -Det finns ännu ett vittne.
Tänk om Peredurs drottning stod framför
den här rådsförsamlingen och sa att Peredur ljög och lurade oss?
Hon är en skuggdrottning och en hedning, Ers nåd, hennes ord vore meningslösa.
Är sanningen inte viktig, Ers nåd? Ers nåd!
Odda, vi fortsätter, det finns ytterligare ett vittne.
Ja, Ers nåd. För in fången.
-Vad är det här? -Odda vill att du dör som landsförrädare.
Och du kommer att dö.
Vill du ha Valhalla, ska jag göra mitt bästa för att ge dig det.
Dela på er, sa jag!
Leofric, du har svurit en ed.
-Och du kommer att säga sanningen? -Ja, herre.
Gud är barmhärtig.
Ni är en man av Wessex och har varit lojal mot kungen.
Jag är lojal mot kungen, herre, alltid.
Var ni i Cornwalum med ealdorman Uhtred?
Det var jag.
Dödade och plundrade ni Peredur och hans britanner?
Det gjorde jag.
Leofric, har du nu skänkt din del av plundringsbytet till kyrkan?
Ja, herre, och jag har bett om förlåtelse.
Rådsförsamlingen hör dig, Leofric.
Vem följde du in i strid?
Jag gick frivilligt, herre.
Nej, Uhtred ledde, du följde.
Han är ealdormannen och bär skulden.
-Jag delar skulden, herre. -Nej, han är ansvarig!
Oansvarig.
-Och han får betala med sitt liv! -För allra sista gången, vädja.
Nej, jag tänker inte vädja!
Jag faller inte på knä för nån, ingen kung och ingen kristen Gud.
Han måste betala, med sitt liv.
Herre, om jag får komma med en vädjan till kungen och rådsförsamlingen.
-Jag är inte klar än. -Ursäkta, Ers nåd, men om ni tillåter?
Det är tydligt att örslingen här, liksom jag, är skyldig.
Tack, min vän.
Det är också tydligt att han är för stolt och för dum för att göra bot,
och därför kommer att dö.
Han kommer att dö för att han lett män till landsförräderi.
På grund av min egen skuld,
och min respekt för Uhtred som krigare,
ber jag att han får dö av mitt svärd.
Vill ni bli hans bödel, Leofric?
Jag ber om en dödskamp, Ers nåd,
jag mot örslingen.
Om Gud är med mig kommer jag att stå som segare,
och ealdormannen får dö som en krigare bör.
Och om han vinner den här dödskampen?
Det gör han inte.
Det skulle krävas en insats av Gud för att han skulle besegra mig.
Låt dem strida, Ers nåd!
Låt Gud avgöra!
Ers nåd, det är tydligt att skulden ligger hos Uhtred.
Leofric, du har talat väl.
Och din begäran beviljas.
Ni ska strida, i morgon, till döden.
Svärd och sköldar.
Gud avgör segraren.
Undertexter: Kristina Donnellan