Jag är Uhtred, son av Uhtred.
Jag föddes som saxisk ädling men uppfostrades av daner som krigare.
Nu tjänar jag Alfred, den saxiske kungen av Wessex.
Jag skyddar detta Englands sista kungarike mot Gudrum och hans vikingarmé.
Men alla tror inte på kungen.
Jag är min fars arvinge.
Av vissa ses jag som en inre fiende.
Om vi har tur, faller han i strid.
Det är en domstol utan rättvisa,
där jag alltid kommer att betraktas som hedning,
även av min fromma och nu avvisande hustru.
För att betala min markskuld plundrade jag som viking.
Och jag fann en hednisk drottning.
En siare vars gåva är länkad till hennes renhet.
Hon ska inte ofredas.
Nu kallas jag förrädare.
Jag, broder Asser, svär dessa eder.
Alfreds domstol beslöt att jag skulle avrättas.
-Jag begär att han dör för mitt svärd. -Ni ska kämpa till döds.
Ödet är allt.
DET SISTA KUNGADÖMET
Ut med dig, ditt fyllo!
Är han här?
Med en kvinna som inte är hans fru.
Din vän är här.
Får jag sitta? Eller förstör jag gåvan av en sista natt i frihet?
Sätt dig.
Tror du att jag har förrått dig, örsling?
-Nej. -Var så säker,
Odda har minst 20 man som är villiga att vittna mot dig.
Jag är här för att säga att jag är bättre än du just nu.
Jag kommer att döda dig.
En krigares död är allt jag kan ge.
Förlåt, men jag försöker glömma att du är min vän.
Bara du förstår, så.
Om du har mer att säga, så säg det.
Leofric!
Det här är ingen strid jag söker.
Jag har släppts fri ikväll, och skulle fly om jag kunde.
Men det kan jag inte.
-Hedern är allt. -Jag vet.
Jag har olösta fejder och löften att hålla. Jag måste leva.
Då måste du döda mig.
-Och du mig. -Det tänker jag göra.
Jag har ett övertag.
Kungens fru ber för mig.
-Gud älskar henne. -Någon måste ju göra det.
Det har varit gott att ha dig som vän.
-Din död ska bli snabb och smärtfri. -Sen tar du min drottning?
-Och din fru. -Men du har inga kulor kvar.
Vi ses imorgon bitti.
Ja.
Vad tänker du?
Vad rör sig i ditt huvud?
Jag tänkte att jag skulle vilja ligga hos dig…
…som kvinna.
Tänkte du?
-Jag kan inte. -Jo, du kan.
Du vet att jag förlorar min gåva då.
Än sen?
Framtiden är ödesbestämd, den ändrar sig inte.
Och om jag dör idag?
Jag har inte sett din död.
Uhtred.
-Kungen vill tala med dig. -Om vad?
Han är osäker på rätt klädsel och vill ha ditt råd.
Följ mig.
Tänker du äta upp allt det här…
…eller ska vi spara hälften åt Edward?
Han är ett dibarn.
Är han? Det hade jag glömt.
Uhtred.
Herre.
-Jag hoppas att nattsömnen var god. -Det var den inte.
Min son hostar,
och två av mina bästa krigare ska försöka döda varandra idag.
-Idag är Saint Cedds högtid. -Edward.
Vi har smyckat stora hallen. Känner du till Saint Cedd?
Nej, herre.
Jag vill se honom som en symbol.
Han verkade i East Anglia och Mercia och dog i Northumbria, dina hemtrakter.
-En man för hela England. -Just det, Uhtred.
Därför är jag ovillig att utgjuta saxiskt blod på hans helgdag.
Återta din skuld,
skicka din “drottning” tillbaka till Cornwalum,
så behöver inget blod utgjutas.
Det är mina villkor, och de är orubbliga.
Om Iseult återvänder till Cornwalum så blir hon dödad.
Jag är villig ifråga om skulden för att rädda Leofric,
men Iseult måste stanna hos mig.
Hon är krigsbyte och måste återlämnas, oavsett vad som händer.
Jag kan inte överge henne! Drottningen stannar hos mig.
Du är en dåre.
Du är en syndare och hedning, och jag…
Jag har mist tålamodet med dig.
Envigen ska äga rum.
Må din själ få sin rätta lön.
Herre.
Maka er. Maka er.
Tystnad!
Ers majestät, mitt herrskap…
Den stora, otvättade och stinkande massan i Winchester!
Vi är samlade för att bevittna rättvisa!
Vi ska bevittna en envig till slutet, ett slut som är döden,
ett slut som är helvetets eld.
Vi ska bevittna en strid mellan Uhtred, den gudlöse…
…och Leofric av Winchester!
Ta upp era sköldar.
Krigare…
…är ni beredda?
-Ja. -Ja.
Det är strid till döds, oavsett hur döden kommer.
Må Gud utvälja sin segrare.
Svärd.
Börja!
Broder Asser, jag önskar dig lycklig resa tillbaka till Cornwalum.
-Vill ni inte se hur det slutar? -Nej, det vill jag inte.
Kära du, be systrarna att hämta barnen.
Jag vill prata med dem.
Danerna! Danerna är här!
De har brutit genom stadsmuren!
-Rädda er! -Envigen är avslutad, örsling!
-Kom. Spring. -Håll stånd! De får inte passera!
-De får inte närma sig palatset! -Fader, oss kommer de att hugga i bitar.
Kungen! Var är kungen?
Han får klara sig själv.
Och jag då? Odda! Odda!
Leofric, den här vägen!
Rid, fort.
Kom nu!
I stallen lämnas inget kvar utom hästskit!
Vi tar den här vägen.
Vi gömmer oss här och väntar på mörkret.
Jag vill ha kungen, levande, krypande på sina bara knän!
Sök upp mig, Alfred.
Håll er borta!
Backa, jag varnar dig.
Gud ska beskydda mig… Gud ska…
Bara Gudrum kan rädda dig.
Gudrum är din Gud nu.
-Ska jag skona dig? -Snälla.
Snälla.
Gå i frid…
Gå!
Hitta Alfred.
Du är Gudrum… den store krigaren.
Jag är Aethelwold…
…son till kung Aethelred och rättmätig kung över Wessex.
Alfred stal min krona.
Den här kronan.
Som kung är jag beredd att förhandla.
Slut på förhandlingen.
Du luktar som om du skitit på dig.
Jag har inte varit frisk.
Jag svär er trohet och lydnad!
Nej. Nej. Nej!
Nej! Ta henne!
Herre, du är med mig, du överger mig inte.
Jag känner inget…
…utom din kärlek.
Är…
Se upp!
De är borta. Det är över.
De är borta.
Vi borde också försvinna.
Sätt på dig en hjälm. Vi är daner.
-Igen? -Ni får inte lämna mig.
-Nej. -Ni är fångar.
Saxaren Uhtred.
Brida!
Vad är det här?
Vill du mig illa?
Jag har inte bestämt mig än.
-Gott att se dig igen, Brida. -Leofric.
Hur lyckades du få in ett så stort huvud i en så liten hjälm?
Det var nödvändigt.
Varför gör du det här?
Var är Ragnar? Är han här?
-Han reser snart norrut. -För att döda Kjartan?
Vad bryr du dig?
Vakterna vid porten kommer att vara berusade.
Kusten är klar.
Brida.
Hälsa Ragnar att jag fortfarande är han broder.
Jag säger honom att du var här men gav dig av.
Örsling.
Brida har förändrats.
Hon var jämt argsint förut.
Nu är hon illvillig.
Antingen har hon eller jag förändrats.
Hon älskade dig en gång.
Men inte nu längre.
Det insåg till och med jag.
Jag avskyr skogen.
Var är din fru?
Jag vet att du är gift med Lady Mildrith.
Hon har säkert sökt skydd…
…hos kyrkan.
Hon kom ofta till nunneklostret.
Jag brukade be med henne.
Jag såg hur hon förändrades.
Varför vill en kvinna bli nunna?
På grund av sin kärlek till Gud.
Gud överger henne aldrig.
Du blev våldtagen.
Var fanns Gud då?
Han sände dig.
Är det troligt att kungen har blivit dödad?
Kungen är inte vårt ansvar.
Om kungen är död, är Wessex dött.
-Vart ska du ta vägen? -Jag behöver mörker…
Vad behöver hon mörker till?
För att se.
ATHELNEY WESSEX KUNGADÖME
Leofric, var är vi?
Vi är i Severns träskland. Sumpmarkerna.
Jag har aldrig sett sådana marker tidigare.
Fort, de har sett oss, båtarna väntar inte.
Präster.
-Kom fort, vi måste ge oss av. -Skynda på.
-Som är rädda. -Gud bevare oss.
Dags att strida, örsling!
Skynda på!
Uhtred!
Örsling!
Jag har ditt svärd.
Vi ska nog ta dig!
Jag hoppas att du har silver med dig, präst. Vi räddade ditt liv.
Jag blev räddad av spöken, verkar det som.
Herre!
-Ni är oskadd, tack och lov. -Gud var god.
-Och er familj? -I säkerhet.
De är i båten framför.
Vi hoppas finna en fristad här i träsklandet.
Vid palatset, herre. De kom från ingenstans.
-Det stämmer. -De kom för att ingen hindrade dem.
Var fanns era vaktposter? Era spejare?
-På knä, förmodligen. -Du borde visa respekt.
Wessex låter sina krigare döda varandra och tillbringar för mycket tid på knä,
och har för mycket pengar i sina kyrkor.
Om Gudrum var kristen och inte hedning, vore det inte krig.
Men det är han inte.
Glöm inte att jag är kung.
Kung över vad? Se er omkring.
Han är vår kung.
Liksom alla tidigare kungadömen, har Wessex fallit.
Han är Alfred, en människa, kung över ingenting.
Vår herre och Gud, låt din välsignade olja
intränga och driva bort all feber och sjukdom.
Återge barnet hälsa och styrka,
och även hans vakande föräldrar.
Amen.
-Amen. -Amen.
Herre, jag har förberett ett tonikum. Mot värken.
Mot värken ni lider av.
Har ni blodgång? Ur ändan?
Det är bara vad som växer på jorden, herre. Drick.
Smakar det bra?
Verkligen inte.
-Tack. -Ni får mer imorgon.
Han kommer att gå vilse, det lovar jag.
Var du orolig att jag skulle gå vilse?
Alla stigar liknar varandra.
Har du sett dig omkring?
Lite grann.
Vad slår dig med den här platsen?
Det är vått.
Det finns inga horisonter.
Ingen känsla av något längre bort.
Mina präster har varit här ett par gånger för att predika.
Folket här är ovetande om Gud.
Ni ser trött ut.
Ja, det har varit ont om sömn.
Min fru vill att vi tar ett skepp till Frankrike.
Och blir ännu en kung i exil?
Så du medger att jag ännu är kung?
Vi vågar inte göra resan. Min son skulle inte överleva den.
Ni borde sända bud om att ni lever,
och be män ansluta sig till er och följa er.
Och sen då? Strida?
-Är det vad du skulle göra? -Så skulle en kung göra.
Jag har givetvis övervägt det,
och så mycket vet jag:
Om jag ska strida, måste det bli ett enda slag, och snart.
Innan ännu fler daner anländer, innan Wessex förintas,
skärmytsling efter skärmytsling, räd för räd, bit för bit.
Därför måste den första åtgärden vara…
…att på något sätt övertala danerna
att gå med på en enda avgörande strid.
-Ett avgörande slag. -Ja.
Vem skulle jag sända?
Ut i landet, med nyheten att jag är här?
Det måste bli era präster, allihop, i olika riktningar.
Deras böner behövs här.
Er son blir allt svagare trots deras böner.
Och det beklagar jag.
Varje andetag tröttar honom.
Jag vet inte om han ska hållas varm eller sval.
Nåväl…
Vi stannar här tills han är frisk.
Far.
Kommer barnet att dö?
Kan du rädda honom?
Det finns ett sätt…
…även om det inte är ett bra sätt.
Om det är enda sättet, så gör det.
Känner ni er lite bättre, herre?
Ja.
Iseult är helerska.
Hon kan hjälpa er son.
Tack.
Måtte du lyckas om du hjälper till.
-För om barnet dör, får du skulden. -Vi kan inte vara passiva.
Det är inte det jag menar.
Iseult är hedning och kvinna.
Hon kommer att få skulden, oavsett hennes goda avsikter.
Om det stämmer att Alfred befinner sig i träsklandet,
hur länge måste vi vänta innan han kommer ut?
Om han gömmer sig i träsklandet vore det dåraktigt att söka efter honom.
Har du någonsin sett något liknande?
-Kloster brukar förvara ord så här. -Nej, inte så här.
Vad betyder alltsammans?
Vad står det om?
Jag bryr mig inte.
Allt som Alfred fick veta om sina fiender, skrev han ner.
Ja, det är trollkonster. Det är det.
-Du skrattar! -Det är en svag trolldom.
Nej, du har fel. Det här…
Det är ord utan ljud.
Det är röster utan människor.
Jag ska lära mig att bruka den trolldomen.
Om vi tillfångatar Alfred, kan han lära dig.
Bara en dåre skulle leda en armé in i ett träskland.
Är du så dåraktig?
Är du det, Ragnar?
Nej, det är jag inte.
Då väntar vi…
Vi måste komma närmare.
Uhtred.
Vattnet stiger.
Herre, ni hade en enda uppgift.
Oj, jag beklagar.
Det var första och sista gången jag bakade bröd.
Är de brända?
De är väl gräddade, herre, en utmaning för tänderna och magen.
Jag har sett en flotta på Severn.
Den bär Skorpas flagg.
-Hur många skepp? -Tjugo eller fler.
Det är över tusen man, Gudrum har lika många.
-Fler. -Gud bevare oss.
Vi kan klara oss.
Vi måste tro det.
Kommer er dam att följa med oss, herre?
Nej, det gör hon inte.
Hon är ännu arg på mig för att jag sände iväg prästerna.
Det var det rätta att göra, herre.
Låt oss be för att du har rätt.
Ursäkta mig.
Om barnet dör, tappar Alfred stridslusten.
Och vi kommer inte att klara oss.
Aelswith.
Du måste säga något.
Prästerna kommer att hämta soldater.
Utan dem är en säker väg söderut och till Frankrike helt omöjlig.
I bästa fall skulle våra barn tas som trälar.
Du äter kött.
Varför?
De senaste dagarna har värken avtagit.
Kött är inte bra för dig.
Jag orkar inte med mer sjukdom.
Enligt broder Asser är hon en häxa,
men du dricker gladeligen hennes brygd.
-Det är ett tonikum. -Jag vet vad du tänker.
Du vill lägga vårt barn i händerna på djävulen!
Våra böner har inte besvarats.
Är det konstigt att vi finner oss leva i en lerpöl?
SHERBORNE
WESSEX KUNGADÖME
Fader… Kom, så sitter vi vid elden.
Jag har budskap med mig. Från kungen.
Är han vid liv?
Wessex lever och andas, Wulfhere.
Gud vare lovad.
Kära nån. Hon är fräck nog att nalkas.
Hon har hjälpt mig.
Tack.
För min del vill jag inte höra din röst.
Tala inte ett ord.
Är det något du vill säga, Iseult?
Om ni önskar, herre, så ska jag försöka hjälpa ert barn.
-Det önskar vi inte. -Ikväll är en lämplig kväll.
Vi önskar det inte!
Imorgon är det för sent.
Vad är det för prat?
Vad menar du med “för sent”?
Menar du att mitt barn ska dö?
Aelswith. Snälla du.
Få bort henne. Få bort henne!
-Få bort henne ur min åsyn! -Snälla du. Sluta.
-Få bort henne ur min åsyn! -Herre, hon erbjuder hjälp.
Mina präster sa att du var en häxa, och de hade rätt!
-Hon är ingen häxa! -Nog nu, Aelswith. Nog nu!
Du gör både dig själv och barnen upprörda, nog nu!
Nej, nej, nej.
Snälla, nej, nej.
Gå, snälla.
Iseult, gör förberedelserna.
Herre…
…det måste ske ikväll.
Hon kommer att vara redo.
Barnet kommer att passera från en kammare…
…till en annan.
Från dödens närhet till livet.
Vad är det?
För att barnet ska överleva,
måste ett annat barn dö.
Jag kommer att ta en främlings liv, någon oskyldig.
Iseult…
…detta måste göras.
Lady Aelswith?
Gå härifrån.
Jag kan inte.
Gå härifrån.
Min dam, ni behöver tröst.
När ett barn lider…
…lider modern också.
Jag vet.
Jag vet att smärtan ni bär…
…är nästan outhärdlig.
Även för en drottning.
Jag stannar bara så länge ni behöver mig.
För en stund, eller ett år.
Han är döende.
Hon är en hedning.
Men hon har hjälpt kungen.
Ska jag anförtro mitt barn åt en främling?
Det finns gott i Iseult.
Jag vet inte vad som är värst, hans skrik eller hans tystnad…
När han är tyst, känner jag behovet att ruska honom vaken.
Det är domen. Gud straffar mig.
-För vad? -För Aethelwold, att jag tog hans krona.
Aethelwold är en dåre som aldrig skulle duga som kung.
Er Gud prövar er.
Herre, ge Edward till Iseult.
Om Gud vägrar bota Edward,
varför skulle Han då låta en hedning lyckas?
Vem vet om inte Gud verkar genom oss alla?
Har han inte skapat hedningarna också?
Beocca skulle säga att…
…Guds vägar är outgrundliga utom för Honom själv.
Ni har förts till träsklandet av ett skäl.
Ni har denna enda chans att rädda er son,
och ni har en enda chans att rädda ert kungarike.
De två är sammankopplade.
Edward är er arvinge.
Om han överlever… skulle jag kalla det ett gudomligt tecken;
Wessex kommer att leva vidare.
Hjärtat slår knappt.
Låt mig ge barnet till Iseult.
Må Gud ha förbarmande över oss alla.
Vart har han fört honom?
Får jag veta det?
Till Iseult.
Gud vakar.
Herre?
God morgon, herre.
Vi mottog ert meddelande och kom så fort vi kunde.
Fader Beocca? Är det du?
Ja, herre.
Du har kommit?
Ja, herre.
Och du har mannar med dig.
-Wulfhere! -Herre.
Det värmer mitt hjärta att se er alla.
-Det är gott att se er igen, herre. -Och många fler finns i närheten.
Vakter, mannar, även broder Asser är här.
Vi har alla bett för er hälsa och säkerhet.
Bett, ja.
Och för Edward förstås.
Varje präst i landet är tillsagd att hålla gudstjänster för hans tillfrisknande.
För Edward. Vilken välsignelse.
Hur mår pojken, herre?
Edward?
Herre?
Vad är det, herre?
Åh, Gud, nej!
Säg att han inte är tagen från mig.
Nej, herre, det är inte hans grav.
Han mår bra, herre.
Vad?
Och han är botad.
Botad?
Herre, vad är det här?
Det är goda nyheter, fader.
-Gläd dig. -Han är frisk.
Han är frisk.
Det är sant. Han…
Han är frisk. Ingen feber.
Han är frisk, Beocca.
Jag känner hur hjärtat slår starkt.
-Gud har inte övergett er, herre. -Hämta Aelswith, hämta hans mor!
Hela Wessex böner har besvarats!
-Verkligen. -Varenda mässa, herre!
Mässorna som har hållits av 100 präster eller fler har blivit hörda!
Se på honom, han är frisk!
Gud är god! Lovprisa Honom!
Ja, lovprisa Honom, fader Beocca.
Du lyckades.
Varför gråter du?
Jag gråter för främlingens barn.
Du är blöt, örsling.
Ja. Blöt och trött,
men jag har en plan.
Herre, skeppen vaktas av bara 60 man.
Resten av armén är inåt landet och söker efter föda.
Vi dödar mannarna och bränner skeppen.
Tror du att Skorpa går till Gudrum då?
Ja.
En armé, ett slag. Det är enda sättet, herre.
Det börjar här, i dessa vatten.
Ni fördes hit av det skälet, herre.
Vi låter dem jaga oss, och de måste tro att de kan fånga oss.
Vi avvaktar till allra sista ögonblicket.
Sen håller vi oss på säker mark
och låter träsket halvt ta kål på dem innan vi anfaller.
Och om de når fram till oss?
Redo?
Kom ihåg, döda dem inte, reta bara upp dem.
En till.
Vill ni dö?
En till.
Vem är du, din vessleskit?
Vill du att jag skär inälvorna ur dig?
Här är jag, jag väntar.
-Vi ska skicka er allihop till likhallen. -Träffa den store fan.
Kom och slåss!
Är ni rädda?
Vi avvaktar.
Spring! Spring, spring!
Nu!
Nu tar vi skeppen!
En ny horisont, herre.
En stråle av hopp.
Gud har prövat er, herre.
Han har låtit er gå genom eld, som en smed bryner stål.
Och liksom stål har ni blivit starkare.
-Lovprisa Honom. -Lovprisa Honom, herre.
Du har rätt, Beocca.
Guds vägar är outgrundliga
för alla utom honom själv.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson