Jeg er Uhtred, søn af Uhtred.
Jeg er født som saksisk herremand, men opfostret som daner
indtil mit søsters bryllup,
hvor min familie blev myrdet.
Jeg er kriger, men da danerne angreb
Alfreds befæstning i Winchester, kunne man kun flygte.
Nogle hurtigere end andre,
Inklusive min fjende, unge Odda.
Guthrum tog Winchester.
Aethelwold svor sin loyalitet til danerne.
Men Guthrum frygtede stadig Alfreds gud.
Jeg kunne kun håbe, at min kone og barn var i sikkerhed.
Vi kunne ikke andet end at skjule os og bede for et mirakel.
Iseult, min jomfruelige dronning reddede kongens søn.
Men for en pris, kun hun kunne se.
Hun gav Alfred styrke.
Med kongen i live,
er der håb for Wessex.
Skæbnen betyder alt.
Enige, vi har brændt et godt antal skibe af.
-En flåde. -En flåde.
Men i mellemtiden har vi efterladt hundredvis af danere i Wessex
uden mulighed for at rejse væk.
Wulfhere og jeg tror ikke, at de agtede at rejse.
Om få måneder kommer der flere skibe, flere mænd.
Det er nu, vi må kæmpe.
Kæmpe med hvad? Vi har ingen hær,
og der er tusindvis af danere.
Der er mænd derude, Wulfhere, og de venter.
De har kun brug for et kald.
Ja, herre... Men...
Hvad hvis jeg foreslog at eskortere dig til Frankia...
Det sker ikke. Jeg vil ikke skjule mig.
Hverken her eller i Frankia.
-Men min... -Jeg har bedt for råd hver dag.
Jeg kan kun redde Wessex ved det, vi har sat i gang,
et afgørende slag.
Vi forlader mosen.
Mod og tro.
-Amen. -Amen.
Amen.
Det skal ikke skrives, at kong Alfred var en svag, skrøbelig mand
i sind, krop og sjæl, uværdig til at blive kaldt konge.
Intet du siger, er sandt.
Men det kunne det blive.
Aldrig.
Du bliver her, min kære.
Hvis jeg falder, må du tage til Frankia.
Ikke uden dig.
Du må redde og beskytte vores børn.
For mig kan der ikke være andre lande end England,
ingen anden kone en Aelswith.
Fader Beocca.
Fader... Jeg siger ikke, at jeg ved alt,
men kongen må stole på mig.
Assers ankomst kan ændre ham.
Broder Assers ankomst har givet ham styrke.
Broderen er ikke kriger. Det er tid for krigere.
Jeg troede aldrig, jeg skulle sige det, men vi mangler Odda den yngre.
Han befaler den største hær.
Han er begyndelsen på vores hær, det er der, vi må hen.
Uhtred, jeg vil gøre alt, hvad jeg kan for at hjælpe.
Jeg vil stå ved din side.
Jeg vil være en loppe i Alfreds øre.
Tak.
Din far ville være stolt... Som jeg er.
Jeg gør mine mænd klar, og mine heste vil vente i morgen.
Uhtred...
Tror du, at danerne kan besejres?
Vi ses på den anden side af vandet, adelsmand Wulfhere.
Det gør vi.
WINCHESTER KONGERIGET WESSEX
Aethelcod, Aethelcod, min ven,
manden, der vil være konge af Wessex.
Tak, fordi du kom.
Selvfølgelig... Det er Aethelwold.
Ja. Sid ned. Sid ned.
Nå... Du må fortælle mig alt,
hvad du ved om Alfred.
Jeg har sagt, herre, at han tænker med pikken.
Han kan dårligt holde bukserne på.
Hør spørgsmålet, knægt.
Ikke alle nyder en tosse.
Alfred... Selvom han er i dyb smerte,
er han så stærk end mand, som der findes.
Han er også så klog en mand, som der findes.
Jeg var klar til at lade ham være min rådgiver, til han stjal min krone.
Hans styrke, herre, tror jeg, kommer fra hans tro...
Fra gud.
Tror du på denne gud?
Jeg tror på mig selv.
Hvorfor stjal Alfred kronen?
For sølv, eller for at være en stærkere konge for folket?
Nej! Jo, delvis.
Hvilket?
Uretmæssigt blev jeg ikke set som en, man burde følge... Af nogle.
Jeg var ikke mand for at kæmpe mod danerne, blev det sagt,
og det er sandt, fordi jeg ved, danerne vil vinde.
Ja...
Alfred, derimod...
Alfred tror, at han kan vinde.
-Selv nu? -Ja!
Ja, han tager selvfølgelig fejl, men... Hans tro på,
at gud ikke vil svigte ham,
vil få ham til at tro, at han vil vinde.
Så må du slå ham ihjel.
Mig?
Hvem andre end kong Aethelcod
kan gå ind i Alfreds lejr
og blive budt velkommen som en ven.
Wulfhere og hans mænd.
Væk! Jeg har evner!
Læg det stykke bly væk, knægt.
Gudskelov, du er englænder.
Jeg troede, du var en af dem på grund af dit hår.
Hvor er adelsmand Wulfhere?
Væk, herre.
Jeg er Halig. Jeg tager mig af hestene.
Væk? Hvor?
Nu jeg tænker over det, herre, sagde han det ikke.
-Jeg troede, du vidste det. -Hvor er Wulfhere?
-Han er væk, herre. -Herre.
-Hvor er han? -Det sagde han ikke.
-Han har efterladt jer heste, herre. -Vi fortsætter.
Uden Wulfhere?
Vores plan er uændret.
Vi tager til Oddas ejendom.
Vi kan ikke bruge de romerske veje.
Vi kan tage til min gård
og derfra kan vi tage mod Oddas i dækning.
Er det den sikreste vej, Leofric?
Det er det, herre.
Lad os vende tilbage til de andre.
Her er smerte for dig, min kære.
-Kender du dem? -Fæstebønder.
Nej...
Nej... Nej...
Vi begraver de døde og beder for deres sjæle.
Når du er klar.... Jeg vil gerne sige en bøn
for Uhtred, søn af Uhtred.
Jeg må lede efter Mildrith,
hun kan være død og begravet.
Uhtred, nej...
Hun har begravet din søn med omsorg,
og hun er taget herfra.
Det var ikke et hjem for hende længere.
Tro mig.
Dine tårer på jorden vil vise ham, at du elskede ham.
Må jeg spørge, hvad du skriver, herre?
Det første af mange breve, hvori der vil stå det samme:
"Mænd af Wessex og alle andre steder skal mødes ved Egberts Stone,
og sammen vil vi kæmpe."
Når du sender dine budbringere, herre,
må jeg så foreslå, at du personligt leverer brevene,
og måske lægger din hånd på deres skulder.
Det vil give dem mod, er jeg sikker på.
Tak, Beocca, det vil jeg gøre.
Jeg gjorde dette ved dig, da jeg reddede kongens søn.
Nej, du gjorde ikke.
Jeg vidste, at en uskyldig ville dø...
Jeg er træt af at være sådan.
Jeg har set for meget.
Jeg ved for meget.
Jeg vil ikke se mere.
Mildrith?
EXETER ADELSMAND ODDAS HERREGÅRD
Mildrith?
Herre, du bør hvile, I bør alle hvile.
Jeg er træt af at hvile, jeg bruger for mange dage på intet.
Så sid i det mindste ned, før du mister balancen.
-Hvor er min kone? -Hun hviler sig, herre.
-Min søn? -Han er væk, herre.
Stadig?
Vigtige sager tager tid.
Det er ikke forræderi...
Nej, det er det ikke, herre.
Se, hvad jeg har gjort ved dig, barn.
-Jeg er tilfreds, herre. -Se, hvad gud har gjort ved dig.
Du fortjener så meget mere end en nonnes klæder.
Jeg har et formål, herre.
Mit barn er hos gud, og jeg er tæt på gud.
Der er glæde i mine dage, til tider.
Frygt ikke danerne,
du bliver beskyttet.
Det vil min søn sørge for.
Er du jarl Skorpa?
Vil du overgive dig og ikke spilde min tid?
Jeg vil forhandle.
Overgiv dig, så overlever du,
tal for meget, og jeg slår dig ihjel.
Af alle Wessex' adelige,
kan jeg mønstre flest mænd,
den største hær.
Jeg har nu et valg at træffe.
Om jeg skal slutte mig til Guthrum eller til Skorpa.
En daner ligner den anden for mig.
Jeg besætter dit land,
hvorfor skulle jeg ikke bare knuse dig?
Tag imod min invitation.
Spis med mig og min far,
og jeg vil fortælle dig om mit land,
om min indflydelse.
Jeg er sikker på, vi kan nå til en enighed,
ingen af os vil miste mænd, ingen af os vil være svækkede.
-Spise? -Og drikke, i min hal.
Jeg forsikrer dig, det ikke er en fælde.
Jeg kommer til din hal ved den nye måne.
Jeg vil vente dig.
Kan vi så holde fred for en tid?
Det kan vi.
Du har mistet meget.
Fædre, mødre...
...en søn... elskere...
Jeg har dig...
Jeg har en bror...
-Ragnar. -Ja.
Din søster, Thyra...
Ja?
Er hun i live?
Nej, hun er død, branden.
Uhtred, hun lever og bliver holdt fanget nordpå.
Det er sandt.
Skorpa fortalte mig det.
Først troede jeg, det var en løgn for at plage dig.
At høre det fra mig ville have gjort det sandt,
men nu ved jeg, at det er sandt. Hun er i live.
Har du set det?
Ja. Jeg har set hende...
men jeg ser hende ikke igen, gaven falmer.
Når slaget er ovre, Uhtred, så fører din vej nordpå.
Det vil være tid til at se din fortid i øjnene.
Og vil du være med mig?
Altid.
Herre... Hvis guds hjælp er nødvendig,
hvordan kan han så se gunstigt på Uhtred, en ikke-troende.
Gud er god.
Ja, herre, men at han følger hedningen,
hvad siger det om vores tro?
Døden kan vente over næste bakketop,
og det vil være Uhtred, der står i vejen for den.
Jeg har ingen tvivl, en daner beskytter altid sine tyvekoster.
Kongen har værdi.
Han er her for at beskytte kongen.
Noget, hverken du eller jeg kan.
Han er en mand uden sjæl.
Så vil jeg bede for hans sjæl, herre. Jeg vil bede for ham.
Jeg vil ride i kamp ved hans side.
Jeg vil være hans forbindelse til gud.
Og hvis du falder i kamp?
Med dine bønners hjælp, broder,
vil jeg blive uovervindelig, er jeg sikker på.
Broder Asser...
Jeg vil gerne have, at du bliver min første budbringer.
Godmorgen.
Har du sovet godt?
Han mener, om du har kneppet godt?
-Jeg ved, hvad han mener. -Har du sovet godt, frue?
Hvis jeg må tale... Til jer alle.
Selvom vi ikke har gennemført rejsens første del
til Oddas herregård, er det vigtigt, at vi påbegynder den anden.
Information om vores hærs samlingspunkt må spredes
til vores lands fjerneste dele.
Broder Asser vil blive min første budbringer.
Halig.
Ja, herre.
Du skal også være min stemme.
Gerne, herre.
Og mig, herre.
Hild?
Herre, hun er en kvinde.
Jeg er så god en rytter som enhver anden her.
Hvis det betyder, at flere danere vil dø, så gør det.
Ja, Hild... det skal du.
Hvem tilhører dine heste?
Herremand Odda.
-Vil du lade os passere? -Sælger eller køber I?
Vi sælger til danerne, Der er fred.
Vidste du ikke det?
At Odda har skabt fred, nej, det gjorde jeg ikke.
Odda er loyal. Vi får selv at se, hvad sandheden er.
Herre, du bør holde dig ude af syne,
til vi kan sikre os, at du er i sikkerhed.
Odda er ikke i fare.
Men hvem sidder hos Odda?
Jeg vil ikke gemme mig.
Herre, lyt nu til rådet.
Du er et symbol på Wessex, du er den fane,
vores hær vil samles omkring. Du kan ikke være i fare.
Nuvel.
Jeg må se det med mine egne øjne.
-Det er utilrådeligt, herre. -Jeg har besluttet mig!
Hvis der er forræderi, må jeg selv være vidne til det.
-Så tager jeg med. -Jeg har ikke brug for en barnepige!
-Jeg er præst. -Og jeg er konge!
Du venter her med Iseult.
Jeg er klar over, at jeg må passe på.
Nonner burde ikke være så kønne eller have læber, der må kysses.
Jeg ser, du er enig.
-Hvornår tager du af sted? -Når jeg har hvilket mig, herre.
Herre...
Hvad er der? Er danerne kommet?
Leofric er udenfor.
Så hent ham, han er vores mand.
Han er sammen med Uhtred.
Hent dem begge.
Leofric, Uhtred! Mine bønner er blevet hørt!
Gud er god.
Herrer...
Det er godt at se jer begge i sikkerhed.
Leofric, du er hjemme.
Hvor i alverden har du været?
I skjul, herre, og dræbt danere.
Forhåbentlig ikke på min jord.
Vi er sendt af kongen.
Vi har ordrer fra kongen.
-Hvilken konge er det? -Kong Alfred?
Hvem ellers, herre?
Det lader til, at Wessex er fuld af konger.
Der er Guthrum, der er konge af East Anglia,
der nu sidder i Winchester.
Så er der Aethelwold her,
der vil sige til alle, der gider lytte, at han er konge,
hvor ender det?
-Jeg har Alfreds skrevne ordrer. -Det betyder intet.
-Du skal samle din hær. -Det er forbi for Alfred!
Alfred opgav Wessex.
Han besluttede at redde sig selv.
Ingen har været mere loyal overfor Alfred end min far og jeg,
men han har svigtet os.
Danere omringer os, og han skjuler sig!
Alfred er konge af ålene, glatte og undvigende.
Jeg ser, det er sandt...
...at du står med danerne.
Hvad har Skorpa lovet dig? At du bliver konge, Odda?
-Leofric, tjener du mig stadig? -Har jeg ret?
Jeg spurgte dig om noget, Leofric.
Jeg tjener dig stadig, herre.
Så færdiggør dine sager med daneren her og dræb ham.
Du har min ordre. Dræb ham.
Det kan jeg ikke, herre.
Jeg kommer som Alfreds budbringer.
Jeg siger det ikke igen, Leofric.
Prøver nogen at dræbe mig,
er han en forræder mod kongen.
Dræb ham, Leofric! Alfred er ikke længere min konge!
Jeg gør det ikke, herre.
-Min søn... -Bland dig ikke, fader.
Må din mor tilgive mig.
Og må du tilgives dit forræderi.
Tilgiv ham, herre,
lad ham dø som adelsmand.
Tilgiv ham...
Jeg beder om det som din tjener.
Odda, du gør, som jeg byder
og samler Somersethæren.
Tilgiv min søn, herre!
Jeg vil ikke tilgive, hvad jeg har set.
Du samler hæren!
Ja, herre.
Jeg må have 20 ryttere til at sende bud
til alle mænd, der kan bære sværd, krog eller spyd.
Beskeden er, at Alfred er konge...
...og han vil kæmpe side om side
med Wessex' sværd til sidste åndedrag!
Kom så!
Kom så! Kom så!
Kan vi tale sammen?
Om vores søn.
Ved du det?
Så er der ikke mere at sige.
Jeg er ked af, at hans død
var noget, du måtte stå alene i.
Jeg var ikke alene.
At være uden en mand betyder ikke, at jeg er alene.
Så beklager jeg det liv, jeg har givet dig.
Jeg har fundet fred, jeg håber, du kan gøre det samme.
Var det en sygdom?
-Jeg vil gerne forstå. -Børn er skrøbelige.
Og du vil få andre sønner, er jeg sikker på, med din dronning.
Er hun her?
Ja.
Jeg vil gerne have, at du lader mig i fred
og aldrig taler til mig igen.
Vi har intet, der binder os, intet.
Undgå mig.
Uhtred Ragnarson, bør jeg være glad for at se dig?
Skorpa af den hvide hest.
Jeg er ventet af herre Odda.
Odda ligger i jorden, begravet som forræder.
Hvad så nu, taler jeg med dig,
gælder våbenhvilen stadig?
Den gælder i dag, i morgen slår vi dig ihjel.
Slår I mig ihjel... Med hvad?
Jeg råder over næsten 1000 mand.
Dine skibe er blevet brændt, Skorpa, af Alfred.
Han samler en stor saksisk hær.
Jeg ved, at mine skibe er væk, og jeg får min hævn.
Du bør tage tilbage til Guthrum og forberede dig på at dø!
Har din dronning sagt, at din søster
bliver kneppet i røven hver aften af enøjede Sven?
Har din mor sagt, at hun skulle have holdt benene samlet?
Jeg vil lede efter dig på slagmarken først.
Jeg vil være der, og jeg bliver ikke svær at finde.
Vil han gå til Guthrum?
Det tror jeg, herre.
Så er slaget et skridt tættere på.
Beocca, du bør vaske din mund.
Det skal jeg nok, herre... med mjød.
Hvor mange mænd?
Fire hundrede. Ikke mere.
Og er det den store, saksiske hær?
Deres antal vil vokse. Vi må marchere.
Der skal skrives historie om en nedslagtning.
For kun få dage siden spurgte Ragnar, om krigen var forbi.
Skorpa har ret, der må være en nedslagtning.
Vi må bringe kampen til Alfred og hans gud.
Er du klar til at dræbe din bror?
Om nødvendigt.
Så vil vi møde én stor hær med en anden.
Når hærene er samlet,
vil jeg tale til dem som én.
Hver mand bør vide...
...at krigen ikke kun handler om land...
Hvis hedningene vinder, så er Kristus besejret.
Når du taler med mændene, herre, så gør det ikke til en prædiken.
Hvad foreslår du så?
Fortæl dem, at du vil dø for dem. Det er godt.
Fortæl dem, at vi får danerne til at bøde med blod,
og at de bliver belønnet med rov.
Skal jeg tale om hævn og grådighed?
De er mænd, herre, ikke engle.
Vi gør holdt et øjeblik.
Holdt... Vi gør holdt!
Herre?
Det er Egberts sten.
Om få meter
vil vi vide, om vi har en hær,
af engle eller andet.
Jeg går alene.
Og hvis der ingen er?
Jeg ser...
Ingen.
Ingen har lydt mit kald.
Så venter vi. Vi må vente, herre.
En fin kniv.
En danerkniv.
Den her?
Ja, jeg tog den fra en daner,
som jeg slog ihjel.
-Hvor? -Winchester.
Det må have været før, du krøb for Guthrum?
Før jeg præsenterede mig for ham, ja.
Men jeg blev ikke behandlet som en konge,
så jeg besluttede at flygte.
En konge under danerne er ingen konge.
Uhtred, jeg synes om dig, men jeg er træt af din prædiken.
Har du overvejet at blive præst?
-Siden jeg var dreng. -Det er løgn.
Jeg har døbt ham to gange, han er stadig ikke kristen.
Den giver held.
Så må jeg have en af dine lokker.
Hvor er Alfred?
Han kigger efter sin hær.
Jeg tror, jeg sætter mig hos ham lidt.
Synes du om ham nu?
Den giver held.
Herre...
Jeg tænkte, du ville have selskab.
Hvad ser du? Hvad hører du?
-Jeg hører intet, herre. -Nej... Nej...
Der er en ændring i skyggerne, i luften.
De er derude.
Jeg ser kun græs, herre.
-Forbi græsset, træer. -Der! Der!
Det er mænd.
Og flere mænd.
De har hørt mit kald.
Englands sværd, de kommer.
Det er Wessex' sværd!
Englands sværd!
I dag er krigernes dag.
En dag at dræbe jeres fjender.
En dag, hvor hedningene vil ønske, at de aldrig havde hørt om Wessex!
I dag kæmper vi for Wessex!
Og ikke kun for Wessex.
Vi har mænd her fra Northumbria,
fra Mercia, fra East Anglia.
Og hvorfor er hedningene her?
De vil have jeres hustruer til deres fornøjelse.
De vil have jeres børn som slaver.
De vil have jeres hjem!
Men de... kender os ikke!
De kender ikke vores sværd,
de kender ikke vores økser, vores spyd,
de kender ikke vores mod!
Og i dag... Slår vi dem ihjel!
Vi vil gøre jorden rød af deres blod!
Vi tager fra dem, hvad de har plyndret,
vi får dem til at trygle om nåde,
og der vil ingen være!
Ingen nåde!
Ingen nåde! Ingen nåde! Ingen nåde!
Hvis jeg falder,
tager du og Hild min hest og flygter.
Du falder ikke. Det forbyder jeg.
Alt hvad jeg har i mine tasker er dit.
Du falder ikke.
Jeg kæmper for dig.
Dræb dem alle!
Så der bliver ingen nåde.
Møder du Uhtred i kamp, må der ikke være tvivl.
Ingen nåde.
Ingen.
Vi bør ikke holde igen, herre.
Vi bør angribe med alle mand.
Jeg beslutter, hvordan vi kæmper. Du følger mine ordrer.
Ja, herre.
Ingen nåde.
I formation!
Op med skjoldene!
-Fremad! -Kom så!
Fremad!
Hold formationen, vi arbejder som én. Vi knækker ikke.
Lås skjoldene sammen.
Hold formationen.
-Holdt! -Holdt!
Wulfhere, jeg sprætter dig op, din forræderiske satan!
Dette er vores land!
I forreste række, som du ønskede.
Her kommer de!
Vent!
Hold muren samlet!
Tag den, Wulfhere, din satan!
Vent!
Leofric!
Lad ham være! Luk hullet!
Hold muren lukket!
Tre, to, en...
Ingen nåde!
Vi mister ikke mere grund!
Følg mig!
Gud være nådig!
Vi trækker os tilbage! Som én!
Vi trækker os!
Holdt! Vi holder her! Vi går ikke længere!
Bevæg jer baglæns langs mig!
Uhtred Ragnarson! Kan du høre mig?
Jeg kan gøre dig, Skorpa.
Vil du overgive dig?
Jeg har en gave til dig! Din dronning!
Ingen nåde!
Du vil dø for spidsen af mit spyd!
Og du vil ende i helvede for evigt!
Uhtred!
Tag hesten.
Herre, hvad er dine ordrer? Herre?
Så du det?
Det skete, som præsten sagde.
Hvad, herre?
Deres gud er med dem.
Hvad er dine ordrer?
Ingen nåde!
Hans grav skal markeres som en adelsmand.
Det sørger jeg for.
Uhtred...
Iseult er hel.
Hun er bundet ind og gjort klar til begravelse.
Hun skal brændes.
Så bliver hun det.
Uhtred... For alt, hvad du har gjort...
...alt, hvad du har vist mig, tak.
Du har givet alt.
Du er den mand, jeg altid håbede, du ville blive.
I året 878 ved Ethandun
slog kong Alfred Guthrum af danerne
og drev dem ud af Wessex.
Jeg står i gæld til dig, Uhtred af Bebbanburg.
Wessex står i gæld til dig.
Der kan ikke være forhandling, herre, kun overgivelse.
-Er det dit råd? -Det er det.
Jeg forstår.
Herre.
Freden blev sikret med gidsler,
inklusive min ven Brida og min bror, unge Ragnar.
Vreden blev yderligere sikret af jarl Guthrums dåb
og accept af den kristne gud.
Du frasiger dig djævelen og alle hans gerninger.
-Det gør jeg. -Lad vandet rense dig
og gøre dig guds velsignelse værdig.
Guthrum, du er nu guds barn.
Amen.
Og for Uhtred den gudløse...
...fortsætter min rejse.
Min vej fører nordpå, til blodfejder, til hævn.
Og til Bebbanburg.
Skæbnen betyder alt.