Olen Uhtred, Uhtredin poika.
Synnyin saksiherrana, mutta minut kasvatettiin tanskalaisena -
aina siskoni häitä edeltävään iltaan,
kun perheeni murhattiin.
Olen soturi, mutta kun tanskalaiset hyökkäsivät -
Alfredin Winchesterin linnoitukseen, emme voineet kuin paeta.
Jotkut pakenivat nopeammin kuin muut,
mukaan lukien viholliseni, Odda nuorempi.
Niinpä Guthrum valtasi Winchesterin.
Aethelwold vannoi tanskalaisille uskollisuuttaan.
Vaikka Guthrum pelkäsi silti Alfredin Jumalaa.
Saatoin vain toivoa, että kaukaiset vaimoni ja lapseni olisivat turvassa.
Emme voineet muuta kuin piiloutua ja rukoilla ihmettä tapahtuvaksi.
Iseult, neitsytkuningattareni, pelasti kuninkaan pojan.
Mutta vain hän näki tuon teon hinnan.
Hän antoi Alfredille voimaa.
Kun kuningas on elossa ja voi hyvin,
Wessexillä on vielä toivoa.
Kohtalo on kaikki kaikessa.
On totta, että olemme polttaneet runsaasti aluksia.
-Laivaston. -Laivaston.
Silti Wessexissä on satoja tanskalaisia -
jumissa ja ilman poistumiskeinoa...
Wulfhere, en usko, että he aikoivat edes lähteä.
Muutaman kuukauden päästä tulee lisää aluksia ja miehiä.
Nyt on aika taistella.
Minkä avulla? Meillä ei ole armeijaa,
ja tanskalaisia on tuhansia.
Miehet odottavat tuolla.
He tarvitsevat käskymme.
Aivan, mutta...
Entä jos ehdottaisin, että saatamme teidät frankkien valtakuntaan...
Niin ei tapahdu. En aio piiloutua.
En täällä enkä frankkien valtakunnassa.
-Mutta... -Olen rukoillut päivittäin johdatusta.
Wessexin voi pelastaa vain niin, kuin olemme jo aloittaneet.
Lopullisen taistelun kautta.
Lähdemme suolta.
Rohkeutta ja uskoa.
Aamen.
Historiaan ei kirjata, että kuningas Alfred oli heikko -
mieleltään, ruumiiltaan ja sielultaan. Kuninkaaksi kelpaamaton.
Mikään tuosta ei ole totta.
Mutta siitä tulisi totta.
Ei koskaan.
Sinä, rakkaani, saat jäädä tänne.
Jos epäonnistun, sinun pitää mennä frankkien valtakuntaan.
En ilman sinua.
Sinun pitää pelastaa lapsemme ja suojella heitä.
Minulle ei ole muuta maata kuin Englanti -
eikä muuta vaimoa kuin Aelswith.
Isä Beocca.
Isä. En väitä, että tiedän kaiken,
mutta kuninkaan pitää edelleen luottaa minuun.
Asserin saapuminen voi muuttaa häntä.
Veli Asserin saapuminen on antanut hänelle voimia.
Veli ei ole soturi. Nyt on soturien hetki.
Ja vaikka en olisi uskonut sanovani tätä, tarvitsemme Odda nuorempaa.
Hän komentaa suurinta fyrdiä.
Hänellä on armeijamme alku. Siihen olemme menossa.
Teen kaiken voitavani auttaakseni.
Olen puolellasi.
Olen kirppuna Alfredin korvassa.
Kiitos.
Isäsi olisi ylpeä, kuten olen minäkin.
Miehet ja hevoset ovat huomiseen mennessä valmiina.
Uskotko, että voimme päihittää tanskalaiset?
Näemme veden toisella puolen, ealdorman Wulfhere.
Niin näemme.
WESSEXIN KUNINGASKUNTA
Aelthelcod, ystäväni,
mies, josta olisi tuleva Wessexin kuningas.
Kiitos, kun tulit tapaamaan.
Tietenkin. Nimi on Aethelwold.
Niin. Ole hyvä ja istu.
Haluan, että kerrot -
kaiken, mitä tiedät Alfredista.
Kuten olen sanonut, hän ajattelee kullillaan.
Hän saa hädin tuskin pidettyä polvihousunsa jalassaan.
Kuuntele, mitä kysytään.
Kaikki eivät pidä typeryksestä.
Vaikka Alfred saattaakin kärsiä kivuista,
häntä vahvempaa miestä et löydä.
Hän on myös mitä terävin mies.
Olin ottamassa hänet neuvonantajakseni, kunnes hän varasti kruununi.
Hänen voimansa ovat peräisin luullakseni hänen uskostaan...
Jumalalta.
Uskotko sinä tähän Jumalaan?
Uskon itseeni.
Miksi Alfred varasti kruunun?
Hopean takia vai siksi, että halusi olla vahvempi kuningas?
Ei. Kyllä, osittain.
Kummin asia on?
Ikävä kyllä jotkut eivät pitäneet minua seuraamisen arvoisena.
Minussa ei kuulemma ollut miestä taistelemaan tanskalaisia vastaan,
mikä on totta, koska tiedän, että tanskalaiset voittaisivat.
Niin.
Siinä missä Alfred -
uskoo voivansa voittaa.
-Jopa nyt? -Kyllä!
Hän on toki väärässä. Mutta hänen uskonsa siihen,
ettei Jumala hylkää häntä,
saa hänet uskomaan, että hän vielä voittaa.
Sitten sinun pitää tappaa hänet.
Pitääkö minun tappaa hänet?
Kuka muu kuin kuningas Aethelcod -
voisi kävellä Alfredin leiriin -
ja saada ystävän vastaanoton?
Wulfhere miehineen.
Pysykää loitolla! Tiedän, mitä teen!
Laita se tinapala sivuun, poju.
Luojan kiitos, että olette englantilaisia.
Luulin, että olitte heikäläisiä, kun sinulla on tuollaiset hiukset.
Missä ealdorman Wulfhere on?
Lähtenyt, herra.
Olen Halig. Pidän huolta hevosista.
Lähtenyt minne?
Nyt kun mietin asiaa, hän ei sanonut.
-Luulin, että te tietäisitte. -Wulfhere, missä hän on?
-Hän on lähtenyt. -Herra.
-Mihin hän on lähtenyt? -Hän ei sanonut.
-Hän jätti hevosia. -Jatketaan matkaa.
Ilman Wulfherea?
Suunnitelmamme ei muutu.
Matkaamme Oddan tilalle.
Emme voi käyttää roomalaisia teitä.
Voimme suunnata minun maatilalleni,
josta jatkamme päällystettyä reittiä Oddan luo.
Onko se turvallisin reitti, Leofric?
Kyllä, herra.
Palataan muiden luo.
Kohtaat täällä tuskaa, rakkaani.
-Tunnetko heidät? -Vuokralaisia.
Ei.
Hautaamme kuolleet ja rukoilemme heidän sielujensa puolesta.
Kun olet valmis, haluaisin lausua rukouksen -
Uhtredille, Uhtredin pojalle.
Minun pitää etsiä Mildrith,
hän voi olla kuollut ja hautaamaton.
Uhtred, ei.
Hän on haudannut poikasi huolella -
ja lähtenyt tästä paikasta.
Tämä ei enää ollut hänelle koti.
Usko minua.
Kyyneleesi maassa osoittavat hänelle, että rakastit häntä.
Herra, voinko kysyä, mitä kirjoitatte?
Ensimmäistä monista kirjeistä, joissa lukee samoin:
"Miehet Wessexistä ja muualta kokoontuvat Egbertin kivellä,
ja me taistelemme yhdessä."
Kun lähetätte sanansaattajanne,
voisinko ehdottaa, että antaisitte kirjeet itse.
Voitte kenties asettaa kätenne heidän olkapäälleen.
Se antaisi heille rohkeutta. Olen varma siitä.
Kiitos, Beocca. Teen niin.
Minä tein tämän sinulle, kun pelastin kuninkaan pojan.
Etkä tehnyt.
Tiesin, että viaton kuolisi.
En enää jaksa olla tällainen.
Olen nähnyt liian paljon.
Tiedän liian paljon.
En halua enää nähdä enempää.
Mildrith?
EALDORMAN ODDAN TILA
Herra, teidän pitäisi levätä. Meidän kaikkien pitäisi.
En jaksa enää levätä. Olen ollut liian monta päivää joutilaana.
Istuutukaa edes, ennen kuin horjahdatte.
-Missä vaimoni on? -Hän on lepäämässä.
-Entä poikani? -Hän on poissa.
Yhä?
Tärkeät asiat vaativat aikaa.
Kyse ei ole petoksesta.
Ei ole.
Katso, mitä olen tehnyt sinulle, lapsi.
-Olen kyllin tyytyväinen. -Katso, mitä Jumala on tehnyt sinulle.
Ansaitset paljon enemmän kuin vain nunnan vaatteet.
Minulla on tarkoitus, herra.
Lapseni on Jumalan luona, ja minä olen lähellä Jumalaa.
Päivissäni on toisinaan iloa.
Älä pelkää tanskalaisia.
Sinua suojellaan.
Poikani pitää siitä huolen.
Oletko kreivi Skorpa?
Tulitteko antautumaan, ettekä tuhlaamaan aikaani?
Tulin tänne neuvottelemaan.
Antautukaa, niin saatte elää.
Jos puhutte liikaa, tapan teidät.
Kaikista Wessexin ealdormaneista -
minä olen se, joka voi koota suurimman fyrdin,
suurimman armeijan.
Minun pitää nyt tehdä valinta.
Tukeako Guthrumia vai Skorpaa.
Tanskalaiset näyttävät minusta niin samanlaisilta.
Minä hallitsen maatasi.
Miksen vain murskaisi sinua?
Suostu kutsuuni.
Syö minun ja isäni kanssa,
niin kerron sinulle kaiken maastani -
ja vaikutusvallastani.
Voimme varmasti tehdä sopimuksen,
jolloin kummankaan ei tarvitse menettää miehiä tai heikentyä.
-Syömään? -Ja juomaan, minun saliini.
Vakuutan, ettei tämä ole ansa.
Saavun saliisi huomenna uudenkuun jälkeen.
Minä odotan sinua.
Sovimmeko sitten rauhan ainakin hetkeksi?
Voi, kyllä vain.
Olet menettänyt paljon.
Isiä, äitejä,
pojan, rakastajia.
Minulla on sinut.
Minulla on veli.
-Ragnar. -Niin.
Siskosi Thyra...
Niin?
Onko hän elossa?
Ei, hän kuoli tulipalossa.
Hän on elossa ja vankina pohjoisessa.
Se on totta.
Skorpa kertoi minulle.
Ajattelin ensin, että se olisi valhe, joka piinaisi sinua.
Jos olisit kuullut sen minulta, siitä olisi tullut totta,
mutta nyt tiedän, että se on totta. Hän on elossa.
Oletko nähnyt sen?
Olen. Olen nähnyt hänet,
mutta en näe häntä enää, sillä lahjani ovat ehtymässä.
Kun tämä taistelu on ohi, sinun tiesi johtaa pohjoiseen.
Sinun on aika kohdata menneisyytesi.
Pysytkö sinä rinnallani?
Aina.
Herra, jos Jumalan apua tarvitaan,
miten hän voisi suhtautua suopeasti Uhtrediin, joka ei usko?
Jumala on hyvä.
Niin, mutta mitä pakanan seuraaminen -
sanoo omista uskomuksistamme?
Kuolema voi odottaa seuraavan kukkulan takana,
ja Uhtred seisoo sen tiellä.
En epäile, etteikö tanskalainen suojelisi saalistaan.
Kuningas on arvokas.
Hän on täällä suojelemassa kuningasta.
Siihen ei kumpikaan meistä pysty.
Hän on mies vailla sielua.
Sitten minä olen hänen sielunsa. Minä rukoilen hänen puolestaan.
Ratsastan hänen rinnallaan aina, myös taisteluun.
Toimin hänen välittäjänään Jumalalle.
Entä jos kaadut taistelussa?
Rukoustesi avulla -
minusta tulee varmasti voittamaton.
Veli Asser.
Haluaisin sinusta ensimmäisen sanansaattajani.
Huomenta.
Nukuitko hyvin?
Hän tarkoittaa, köyritkö hyvin.
-Tiedän, mitä hän tarkoittaa. -Nukuitko hyvin?
Haluaisin puhua teille kaikille.
Vaikka emme ole vielä taittaneet ensimmäistä osaa matkastamme -
Oddan tilalle, on tärkeää, että lähdemme oitis.
Armeijamme kokoontumispaikasta pitää tiedottaa -
maamme kaukaisimpiin kolkkiin.
Veli Asserista tulee ensimmäinen sanansaattajani.
Halig.
Niin, herra.
Sinusta tulee myös ääneni.
Kyllä, herra.
Ja minusta, herra.
Hild?
Herra, hän on nainen.
Olen aivan yhtä hyvä ratsastaja kuin kuka tahansa täällä.
Jos sen ansiosta useampi tanskalainen kuolee, teen sen.
Kyllä, Hild. Niin teet.
Kenelle hevosenne kuuluvat?
Odda-herralle.
-Päästättekö meidät ohi? -Myyttekö vai ostatteko?
Myymme tanskalaisille. Rauhasta on sovittu.
Ettekö tienneet?
Emme tienneet, että Odda on sopinut rauhasta.
Odda on uskollinen. Otamme itse selvää asiasta.
Herra, teidän pitäisi pysyä poissa näkyvistä,
kunnes varmistumme turvallisuudestanne.
Odda ei ole vaarallinen.
Mutta kuka on Oddan seurassa?
En aio piiloutua.
Herra, kuuntelisitte neuvoa.
Olette Wessexin symboli, ja teidän ympärillenne -
armeijamme kerääntyy. Teitä ei voi vaarantaa.
Hyvä on.
Minun pitää nähdä tämä omin silmin.
-Se ei ole suositeltavaa. -Olen jo päättänyt!
Jos luvassa on petoksia, minun pitää todistaa ne.
-Sitten tulen mukaanne. -En tarvitse lastenhoitajaa!
-Olen pappi. -Ja minä olen kuningas!
Odota täällä Iseultin kanssa.
Tiedän kyllä, miten varovainen minun pitää olla.
Nunnien ei pitäisi olla niin kauniita, että heitä tekee mieli suudella.
Olet näemmä samaa mieltä.
-Milloin aiot lähteä? -Kun olen levännyt.
Herra.
Mikä on? Ovatko tanskalaiset saapuneet?
Leofric on ulkopuolella.
Tuokaa hänet sitten sisälle, hän on meidän miehemme.
Hän on Uhtredin seurassa.
Tuokaa heidät molemmat luokseni.
Leofric, Uhtred! Rukouksiini on vastattu!
Jumala on hyvä.
Herrat.
Hyvä nähdä teidät molemmat turvassa ja kunnossa.
Leofric, olet kotona.
Missä ihmeessä olet ollut?
Piileskelemässä ja tappamassa tanskalaisia.
Toivottavasti et minun maillani.
Kuningas lähetti meidät.
Tuomme käskyn kuninkaalta.
-Miltä kuninkaalta? -Kuningas Alfrediltako?
Keneltä muultakaan?
Wessex tuntuu olevan täynnä kuninkaita.
On Guthrum, joka on Itä-Anglian kuningas -
ja joka istuu nyt Winchesterissä.
Sitten on Aethelwold tässä,
joka kertoo kaikille kuunteleville olevansa kuningas.
Mihin tämä päättyy?
-Minulla on kirjallinen käsky Alfredilta. -Se ei tarkoita mitään.
-Sinun täytyy laittaa fyrd liikkeelle. -Tämä on ohi Alfredin osalta!
Alfred luovutti Wessexin suhteen.
Hän päätti pelastaa itsensä!
Kukaan ei ole ollut Alfredille uskollisempi kuin isäni ja minä,
mutta hän on pettänyt meidät.
Tanskalaiset piirittävät meitä, ja hän piileskelee!
Alfred on ankeriaiden kuningas, liukas ja lipevä.
Se on siis totta.
Olet tanskalaisten puolella.
Mitä Skorpa on luvannut sinulle? Tuleeko sinusta kuningas, Odda?
-Leofric, oletko yhä mieheni? -Olenko oikeassa?
Kysyin kysymyksen, Leofric.
Olen yhä miehenne, herra.
Saata sitten loppuun se, minkä aloitit tämän tanskalaisen kanssa ja tapa hänet.
Käsken sinua. Tapa hänet.
Herra, en voi tehdä sitä.
Olen täällä Alfredin sanansaattajana.
En käske sinua uudestaan.
Jos joku yrittää tappaa minut,
niin se mies on kuninkaan petturi.
Leofric, tapa hänet! Alfred ei ole enää minun kuninkaani!
En tee sitä, herra!
-Poikani... -Isä, älä puutu tähän.
Antakoon äitisi minulle anteeksi.
Ja annettakoon sinulle anteeksi maanpetturuutesi.
Herra, antakaa hänelle anteeksi.
Antakaa hänen kuolla aatelisena.
Antakaa anteeksi.
Pyydän tätä palvelijananne.
Odda, tee, kuten käsken.
Kokoa Somersetin fyrd.
Herra, antakaa pojalleni anteeksi, olkaa niin hyvä!
En anna anteeksi näkemääni.
Kokoa fyrd!
Kyllä, herra.
Tarvitsen 20 hevosmiestä viemään sanan -
kaikille miehille, jotka voivat kantaa miekkaa, koukkua tai keihästä.
Sana kuuluu, että Alfred on kuningas,
ja hän taistelee -
Wessexin miekkojen rinnalla kuolonkorahdukseensa saakka!
Antaa kuulua!
Voimmeko me puhua?
Pojastamme.
Tiedätkö sinä?
Sitten ei ole mitään sanottavaa.
Olen pahoillani, että jouduit kohtaamaan -
hänen kuolemansa yksin.
En ollut yksin.
Vaikka olin ilman miestä, ei se tarkoita, että olen yksin.
Sitten olen pahoillani elämästä, jonka olen antanut sinulle.
Olen löytänyt rauhan. Toivon, että sinäkin löydät sen.
Sairastuiko hän?
-Haluaisin ymmärtää. -Lapset ovat heikkoja.
Ja saat varmasti lisää poikia kuningattaresi kanssa.
Onko hän täällä?
On.
Haluaisin, että jätät minut rauhaan -
ja ettet puhu minulle enää koskaan.
Meillä ei ole mitään yhteistä.
Ole kiltti ja välttele minua.
Uhtred Ragnarson, pitäisikö minun ilahtua näkemisestäsi?
Valkoisen hevosen Skorpa.
Odda-herra odottaa minua.
Odda-herra on maan povessa, petturina haudattuna.
Mitä nyt, puhunko sinun kanssasi?
Onko aselepo voimassa?
Vielä tänään, huomenna tapamme teidät.
Aiot tappaa minut, mutta millä?
Minulla on lähes 1 000 miestä.
Laivasi on poltettu. Alfred teki sen.
Hän kerää suurta saksiarmeijaa.
Tiedän, että laivani ovat mennyttä, ja aion kostaa sen.
Palaa Guthrumin luo ja valmistaudu kuolemaan!
Kertoiko kuningatar sinulle, että siskosi -
joutuu joka ilta yksisilmäisen Svenin persuksiin pökkimäksi?
Kertoiko äitisi sinulle, että hänen olisi pitänyt sulkea haaransa?
Etsin sinut ensimmäisenä taistelukentältä.
Tulen sinne, eikä minua ole vaikea löytää.
Meneekö hän Guthrumin luo?
Uskon näin.
Sitten taistelu on askeleen lähempänä.
Beocca, sinun pitäisi siivota suusi.
Niin siivoankin, oluella.
Kuinka monta miestä?
Neljäsataa. Ei enempää.
Onko tämä se suuri saksiarmeija?
Luvut kasvavat. Meidän pitää marssia.
Meidän pitää jättää jälkeemme verilöyly.
Vastahan Ragnar kysyi, onko sota ohi.
Skorpa on oikeassa, meidän pitää järjestää verilöyly.
Meidän pitää hyökätä Alfredia ja tämän Jumalaa vastaan.
Oletko valmis tappamaan veljesi?
Jos niikseen tulee, kyllä.
Sitten kaksi suurta armeijaa kohtaavat.
Kun armeijat on koottu,
puhun heille kaikille.
Kaikkien on hyvä tietää,
ettei tätä sotaa käydä vain maan takia.
Jos pakanat voittavat, Kristus on peitottu.
Kun puhutte miehille, ette voi saarnata.
Mitä minun sitten pitäisi sanoa?
Sanokaa heille, että kuolette heidän puolestaan.
Sanokaa, että laitamme tanskalaiset maksamaan verellään -
ja että he saavat palkkion ryöstösaaliina.
Pitäisikö minun puhua kostosta ja ahneudesta?
He ovat miehiä, eivät enkeleitä.
Pysähdytään hetkeksi.
Seis!
Herra?
Egbertin kivi.
Seuraavien metrien sisällä -
saamme tietää, onko meillä armeijaa.
Enkeleiden tai muiden.
Menen yksin.
Jos siellä ei ole ketään, entä sitten?
Ymmärrän.
Ei yhtäkään.
Yksikään mies ei ole vastannut kutsuuni.
Sitten meidän pitää odottaa.
Hieno veitsi.
Tanskalaisen veitsi.
Tämäkö?
Kyllä, vein sen tanskalaiselta,
jonka tapoin.
-Missä? -Winchesterissä.
Ennen kuin matelit Guthrumin luo?
Ennen kuin menin hänen luokseen, kyllä.
En kuitenkaan saanut kuninkaallista kohtelua,
joten päätin paeta.
Kuningas tanskalaisten alaisuudessa ei ole kuningas laisinkaan.
Uhtred, pidän kyllä sinusta, mutta saarnasi alkaa väsyttää.
Oletko joskus pohtinut papin uraa?
-Aina pikkupojasta asti. -Tuo on valetta.
Olen kastanut hänet kahdesti, eikä hän silti ole kristitty.
Onnea tuomaan.
Sitten tarvitsen sinultakin suortuvan.
Missä Alfred on?
Tarkkailemassa. Odottamassa armeijaansa.
Taidan mennä hetkeksi istumaan hänen kanssaan.
Pidätkö nyt hänestä?
Onnea tuomaan.
Herra.
Ajattelin, että seura kelpaisi.
Mitä näet? Mitä kuulet?
-En mitään. -Ei.
Varjoissa ja ilmassa tuntuu muutos.
He ovat tuolla.
Näen pelkästään ruohikkoa.
-Puita sen takana. -Tuolla!
Miehiä.
Ja lisää miehiä tuolla.
He ovat vastanneet kutsuun.
Englannin miekat ovat tulossa.
Wessexin miekat!
Englannin miekat!
Tänään on sotureiden päivä.
Päivä, jolloin tappaa vastustajanne.
Päivä, jolloin pakanat toivovat, etteivät olisi kuulleet Wessexistä!
Tänään taistelemme Wessexin puolesta!
Emmekä vain Wessexin.
Täällä on miehiä Northumbriasta,
Merciasta ja Itä-Angliasta.
Miksi pakanat ovat täällä?
He haluavat vaimonne huvitellakseen.
He haluavat lapsenne orjikseen.
He haluavat kotinne omikseen!
Mutta he eivät tunne meitä!
He eivät tunne miekkojamme,
kirveitämme, keihäitämme -
eivätkä rohkeuttamme!
Ja tänään me tapamme heidät!
Värjäämme maan punaiseksi heidän verellään!
Viemme heiltä sen, minkä he ovat ryöstäneet,
laitamme heidät anelemaan armoa,
jota he eivät saa!
Ei armoa!
Jos minä kaadun,
ota Hildin kanssa hevoseni ja ratsasta pois täältä.
Et sinä kaadu, kiellän sen.
Kaikki laukuissani oleva kuuluu sinulle.
Et sinä kaadu.
Minä taistelen sinun puolestasi.
Tappakaa heidät kaikki!
Armoa ei siis anneta.
Jos tapaat Uhtredin taistelussa, et voi epäröidä.
Ei armoa.
Ei yhtään.
Meidän ei kannata jarrutella.
Meidän pitäisi hyökätä joka miehellä.
Minä päätän, miten taistelemme. Seuraat minun käskyjäni.
Kyllä, herra.
Ei armoa.
Riveihin.
Riveihin siitä!
Kilvet ylös!
Eteenpäin!
Eteenpäin.
Pitäkää rintama, pidämme yhtä. Emme hajoa.
Kilvet, yhteen.
Pitäkää rintama.
Seis!
Wulfhere, suolestan sinut, senkin petturipaskiainen!
Tämä on meidän maamme!
Etulinjassa, kuten toivoit.
He tulevat!
Pitäkää kiinni!
Pysykää linjassa!
Pitäkää muuri tiiviinä!
Siitä saat, Wulfhere, senkin paskiainen!
Pysykää linjassa!
Leofric!
Jättäkää hänet! Sulkekaa aukot!
Pitäkää muuri tiiviinä!
Kolme, kaksi, yksi.
Ei armoa!
Älkää menettäkö enää maata!
Seuratkaa minua!
Luoja paratkoon!
Peräännytään! Yhdessä!
Annamme periksi!
Seis! Emme etene pidemmälle!
Perääntykää samaan tahtiin kanssani!
Uhtred Ragnarson! Kuuletko minua?
Kuulen, Skorpa.
Haluatko antautua?
Minulla on sinulle lahja! Kuningattaresi!
Ei armoa!
Kaadan sinut keihäälläni!
Saat viettää ikuisuuden helvetin tulissa!
Uhtred!
Ota hevonen.
Herra, mitä käskette?
Näitkö tuon?
Se tapahtui, kuten pappi sanoi.
Mikä niin?
Heidän Jumalansa on heidän kanssaan.
Mitä käsket tehdä?
Ei armoa!
Hänen hautansa on merkittävä kuten ealdormanin hauta.
Minä hoidan asian.
Uhtred.
Iseult on kokonainen.
Hänet on kääritty ja valmisteltu hautaamista varten.
Haluan hänelle rovion.
Sitten hän saa sellaisen.
Uhtred, kaikesta siitä, mitä olet tehnyt -
ja näyttänyt minulle, kiitos.
Olet antanut minulle kaiken.
Olet mies, joksi aina toivoin sinun tulevan.
Vuonna 878 Ethandunissa -
kuningas Alfred peittosi tanskalaisten Guthrumin -
ja hääsi heidät Wessexistä.
Olen velkaa sinulle, Bebbanburgin Uhtred.
Wessex on velkaa.
Neuvottelut eivät tule kuuloon, vain antautuminen.
-Sekö on neuvosi? -Kyllä.
Ymmärrän.
Herra.
Rauha varmistettiin panttivangeilla,
joihin kuuluivat ystäväni Brida ja veljeni Ragnar nuorempi.
Rauha vahvistettiin lisäksi kreivi Guthrumin kasteella -
ja sillä, että hän otti kristillisen Jumalan omakseen.
Kiellät paholaisen ja kaikki hänen tekonsa.
-Kyllä. -Puhdistakoon tämä vesi sinut -
ja tehköön se sinusta Jumalan siunauksen arvoisen.
Guthrum, olet nyt Jumalan lapsi.
Aamen.
Mitä tulee Uhtred Jumalattomaan,
minun matkani jatkuu.
Tieni johtaa pohjoiseen, kohti verikostoa.
Ja kohti Bebbanburgia.
Kohtalo on kaikki kaikessa.