EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Jeg er Uhtred, søn af Uhtred.
Som min barndomsven Brida blev jeg født sakser, men voksede op som dane.
Hun tog livet som viking til sig, men jeg valgte en anden vej.
Jeg er Jeres.
Jeg forsvarede kong Alfreds rige og støttede hans vision om England,
hvilket gav mig ry som danedræber.
Med mine loyale følgesvende har jeg dræbt mangen kriger.
Alfred er døende, og alle kæmper om magt og rang.
-Alfred lever ikke evigt. -Han nægter at dø.
Vore forfædre var konger. Vi fortjener anerkendelse.
Jeg stjal sandsigersken Skade fra Sigurd.
Da Sigurd blev besejret, er hun bundet til mig nu.
Giv ikke op.
Min elskede Gisela døde i barselssengen og gav mig et barn, jeg foragter.
Hun har givet dig en søn.
Fra dette øjeblik er Uhtred af Bebbanburg forbandet.
Hun står bag min ulykke.
Skæbnen betyder alt.
EFTER ROMANERNE AF BERNARD CORNWELL
KONGERIGET WESSEX
Færdig, herre?
Ikke helt. Snart.
Uhtred. Et øjeblik.
Herre, tilgiv os, at vi bryder denne fredfulde jord.
-Vi gør det af kærlighed. Amen. -Amen.
Herre...
Det er smukt.
Hun svæver væk fra jorden og op til himlen.
Vi har gjort noget godt. Det ved Gud.
Det ved guderne.
-Broder Godwin. Godmorgen. -Godmorgen, herre.
Jeg vil gerne tale med dig.
Pigen derovre...
-Hvad med hende? -Hun kunne holde af dig.
-Holde af mig? -Holde om dig. Holde om den. Tit.
I har min opmærksomhed.
Uhtred.
Han er ikke den rette til at vejlede prins Edward. Han er vild. Ugudelig.
-Han er halvt dane. -Mindst.
Biskop Erkenwald skal forstå det. Alfred skal mindes om det.
Hun kunne holde af dig i aften.
Indviet jord er blevet brudt.
Uhtred!
Kongen vil se dig.
Hvorfor? Vi er på vej tilbage til Coccham.
Du må hellere høre det fra ham. Kun dig.
Herre. Jeg har sagt til fader Beocca, at I bør tage Blodhårs skibe.
Jarl Sigurd er besejret.
Uden skibe kan han ikke forlade landet.
Tag halvdelen. Vi har dræbt halvdelen af mændene.
Haesten er ved at sende Blodhår af sted.
-Han er snart borte. -Og nu til sagen.
Jeg vil ikke glemme, hvad du har gjort de seneste dage.
Seneste år.
Jeg er klar over dit tab og din sorg.
Herre.
Gisela var en gæstfri kvinde.
-Hvordan har barnet det? -Hun gav ham styrke.
-Og liv. -Ja.
En god kvinde.
Tak, herre.
Der er sket en vanhelligelse. I blev set.
Kirkegården er indviet jord.
Du har ingen ret til at grave der.
Du blev set, da du forstyrrede de dødes fred.
Jeg forstyrrede kun min kone.
Hvis det var upassende, beklager jeg. Jeg fyldte hullet igen.
-Det var en vanhelligelse. -Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
-Er en undskyldning nok? -Hvis den er dybfølt. Gud er nådig.
-Og Uhtreds gerninger er forståelige. -Men ikke tilgivelige.
-Jeg mente ingen vanære med det. -Må jeg tale?
Gisela var hedning og hørte ikke til i indviet jord.
Ved at fjerne hende rettede Uhtred op på en uret.
Hun ville have forgiftet jorden. De døde er bedst fri for hende.
-Fri for hende? -Broder Godwin taler din sag.
Det er sandheden. Gisela var hedning og en hore, stadig gift med Aelfric.
-Ikke et ord mere... -I Guds øjne var hun en hore.
-Hendes børn er uægte. -Det rækker.
-Jeg ville fjerne staklerne og døbe dem. -Jeg vil ikke høre mere.
-Himlens sjæle fryder sig over... -Godwin!
...at hedningen Gisela er taget op af jorden og brændt!
Hun var ikke mere værd end heksen Skade, som han har taget...
-Uhtred! -Stop!
-Han slog ham. -Jeg er ikke blind.
Du skal undskylde. Du håner kvinder og skjuler dig bag dit kors.
Væk fra ham.
Han var selv ude om det. I hørte ham.
Jeg tror, han er død.
Det kan ikke passe, det var kun en lussing.
Han er død.
Det var bare en lussing.
Grib ham.
Grib ham nu. Jeg sagde: Grib ham!
Luk alle porte. Ingen forlader byen.
Jeg vil have ham foran mig inden aften.
Uhtred!
Jeg sagde jo, at han hviler sig.
Tving mig ikke til at sætte ild til huset!
Steapa, tving mig ikke til at dræbe dig først.
Tving mig ikke til at træde på din irer! Det vil jeg gøre.
Hold dog op med at opføre jer som børn.
-Du tirrer ham. -Ja, Hild, og jeg nød det.
-Abbedissen må komme ind, men ikke jeg? -Vi er bange for hende.
Søster Hild.
Du skal i seng.
Vi ønsker ingen blodsudgydelser.
De råber fornærmelser, men det bliver de snart trætte af.
Ingen blodsudgydelser.
Sig det til Steapa. Han har ondt i hovedet af at tænke.
-Er der en løsning? -Jeg gjorde intet galt.
Du dræbte en munk, en hellig mand, og det er ikke første gang.
-Og hvorfor er hun her? -Jeg angår ikke dig, heks.
Jeg forsøgte ikke at dræbe ham, men jeg fortryder det ikke.
-Det var skæbnen. -Hent Beocca.
Bed ham om at komme med kongens krav.
Jeg siger til Beocca, at du er klar til at tale og lytte.
Gør det. Det ville hjælpe, hvis du dræbte hende.
Det kan han ikke. Det vover han ikke.
I aften...
...vil du bryde din ed.
-Ti stille. -Det er en ny begyndelse.
Jeg ønskede ingen ny begyndelse.
Det er dit værk. Alt sammen.
Ét ord mere og jeg dræber dig, uanset forbandelsen og konsekvenserne.
Jeg holder dig med selskab.
Jeg føler mig mere from af at gå ved din side.
Det her er et spil for dig.
-Ja, og sikke et spil. -Luk op.
Uhtred.
Kongen og Edward har besluttet, at der ikke bliver nogen straf,
udover en beskeden bod til kirken.
En bod?
100 sølvstykker.
-Er det alt? -Naturligvis ikke.
100 sølvstykker og din ed.
Den har han.
Du skal aflægge en ed til tronfølgeren, Edward.
Han er ikke tronfølger. Tronen kan ikke antages.
Så han beder om mit liv.
-Han beder om loyalitet. -Edward er et barn.
-Eden vil gælde hele livet. -Kongen kræver for meget.
Du må tænke på, hvad der vil ske, hvis du ikke aflægger Edward en ed.
Folk vil dø.
Også dem udenfor, som du har kæmpet sammen med.
Det vil være Alfreds værk.
-Han bekymrer sig ikke om sine mænd. -Han bekymrer sig dybt!
Du har tjent ham hele livet, og for hvad? Hans råd kritiserer din kone.
Uden Alfred ville jeg være død.
Uden Alfred var der intet Wessex, intet Mercia, ingen kristenhed.
Der ville kun være daner.
Markerne ville være røde af blod, og mine tarme hænge i træerne.
Hvor meget du end klager dig,
har du haft et godt liv i Wessex, det kan du ikke nægte.
Alfred beskyttede dig.
Jeg har fortjent det.
Du har jord og rigdom, mad og drikke.
-Jeg har fortjent det. -Træf dit valg!
Tag din straf, eller lad dine venner dræbe hinanden,
så du slipper for pinslen som lord.
Jeg sagde, det blev mere end en bod.
Når drabene begynder, sværger jeg, at du bliver mit første.
Der bliver ingen drab.
-Steapa. -Herre?
Jeg kæmper ikke mod jer.
-Jeg går med til kongen. -Det er jeg glad for at høre.
-Kongen er nådig. Han kender dit værd. -Vi får se.
Du ved, hvad du skal.
-Du har noget at sige? -Herre...
Se Jer omkring.
Husk min tjeneste ved Ethandun og mange flere steder.
Tro tjeneste i fortiden undskylder ikke, at loven brydes.
Jeg betaler boden.
Men jeg vil ikke aflægge en ed, jeg ikke kan holde.
En ed om at beskytte Edward vil gælde resten af mit liv.
Det er sandt.
Det er derfor, jeg ønsker dig ved min søns side, når han bliver konge.
I har Steapa.
Ved hans venstre hånd, og dig ved hans højre.
Det er ikke til forhandling.
Absolut ikke.
Har jeg ikke givet nok?
Jeg beder Jer.
Selvmedlidenhed klæder dig ikke.
Jeg lader dig leve.
Gør, som jeg siger.
Nej.
Uhtred!
-Steapa, læg sværdet. -Stop!
Det er vanvid!
Ingen kommer et skridt nærmere.
-Steapa, dræb ham! -Nej!
Ingen rører sig.
Ingen bringer kongen i fare. Er det forstået?
Dette bliver din død.
Væk fra døren. Væk, alle sammen!
Uhtred, jeg beder dig.
Beocca, luk døren. Sørg for, at ingen følger efter os.
-Ikke før Alfred selv banker på. -Herre, han gør Jer ikke fortræd.
Men gør han det alligevel, dræber jeg ham selv.
Beocca, døren. Nu!
Jeg gav Jer storhed og friheden til at tilbede Jeres Gud,
men I behandler mig som en hund. Jeg burde dræbe Jer.
Gør det, som den hedning du er.
-Tror du, jeg er bange? -Jeg kan lugte lortet på dine ben.
Himlen venter mig, mens du vil brænde i helvede.
Valhal er en løgn, ligesom dine guder.
Jeg har vist brudt min ed, herre. Jeg håber, hele Wessex vil brænde.
-Fader Beocca! -Ja, herre?
Dræb ham.
Han er her! Luk portene!
-Jeg vil ikke såre jer. -Bliv, hvor du er.
Efter ham! Uhtred!
Alle mand med mig!
Uhtred, gør det ikke!
I kommer med mig. I andre, løb rundt om.
Så de lod dig gå?
Vi må ride. Hurtigt.
-Du er såret. -Kun en anelse.
-Hvor rider vi hen? -Til Ragnar og danerne.
Så må vi finde dine mænd.
Hurtigt!
Gå, alle sammen. Jeg vil være alene.
Gå!
Herre.
Du er god med øksen. Kan du bruge sværdet?
Det er kun et skaft. Det knækkede.
I kamp?
Jeg faldt, herre.
I det mindste er du ærlig.
-Jeg mangler garder. -I har garder på slottet.
Jeg vil danne min egen garde.
-Kan du bruge et sværd? -Ja.
-Jeg hedder Offa. -Offa.
Jeg vil hyre dig og to andre. Kender du nogen?
-Ja. Gode mænd. Mine venner. -Find dem. Vi rider i nat.
I bliver betalt i sølv.
-Uhtred har smidt alt væk. -Havde han noget valg?
-Kongen krævede for meget. -Alfred tilbød tilgivelse.
Alfred ignorerede Uhtreds sorg.
Dette er ikke ovre, det er kun lige begyndt.
Hvis Edward bliver forberedt til tronen, ved Uhtred, at Alfreds død er nær.
Det vil han fortælle danerne.
Herre.
Hun vil tale med dig.
-Jeg vil ride ved siden af dig. -Din plads er bagerst.
Jeg vil ride med dig som din kvinde.
Du har, hvad du har ønsket: din frihed. Nyd den, og nyd mig.
-Jeg sagde jo, du fik brug for en kvinde. -Tro ikke, at du kan erstatte min kone.
Jeg så hendes død, jeg forårsagede den ikke.
Jeg ved, at du vil ligge med mig.
-Er du ikke Blodhårs kvinde? -Medmindre du gør krav på mig.
Så må jeg træffe et valg.
Blodhår er ikke en stor kriger som dig. Han er ikke den konge, du bliver.
Vi kan være fjender eller elskende.
Vi kan lide eller herske.
Bagerst.
Så varer forbandelsen ved. Det er dit valg.
Hvorfor er hun ikke blevet rotteføde?
Hun har en gave.
Hun har magten over min vej.
Hvis vi dræber hende, holder forbandelsen. Det er den, der må dræbes.
Hun er ormen, og Uhtred er æblet.
KONGERIGET MERCIA
Jeg er Aethelwold af Wessex. Vi ønsker at drikke og se Aethelred.
-Luk op! -I den rækkefølge.
-Hvorfor er jeres øl så godt? -Det er vandet.
Guddommeligt.
Hvor er Aethelflaed?
Min kone foretrækker at være for sig selv.
-Og din datter? -Hvad vil du?
Jeg vil have din illoyalitet...
...mod Alfred.
-Du har vel hørt, at han er svagelig. -Det er gået op og ned i årevis.
Men nu mangler han sin bedste kriger og kongemager, Uhtred.
Er han død?
Han er på vej til Dunholm, og derfra måske Bebbanburg.
Han er ikke i Wessex. Han er ikke længere Alfreds sværd.
Uhtred er væk. Uhtred er dane.
Jeg har aldrig skjult mine ambitioner.
Wessex er retmæssigt mit. Men jeg ønsker ikke at styre Mercia.
-Mercia interesserer mig ikke. -Ja, ja.
Mercia bør have sin egen konge. Dig, Aethelred.
Du må forstå, at vor verden snart vil ændre sig.
Vi får snart muligheden for at indtage vore troner.
-Tiden er kommet. -Hvad foreslår du?
At vi allierer os.
-En trolovelse. -En alliance.
Aethelred har en garde og en folkehær.
I lader til at have tre mænd og en pakhest.
Jeg kan ikke sige for meget, men jeg får en hær.
Men Aethelreds garde og folkehær siges at tilhøre hans kone.
Det er hende, der har kamperfaring.
Mine mænd er mine egne, det kan jeg forsikre dig om.
Jeg har bare hørt...
-Mine mænd er mine. -Enig.
Men du må bekymre dig om, at hun på trods af sit mod
kan komme noget til, når hun bor alene?
Gud forbyde det, men skulle noget tragisk ske hans datter,
ville det svække den falske konge yderligere.
Denne svækkelse forestiller I Jer sikkert ofte.
Hver nat.
Bør vi ikke holde hvil?
Jeg er træt af at se på min hest. Især ørerne.
Vi må finde ly.
Vi fortsætter. Lidt endnu i hvert fald.
Herre!
Kom du noget til? Er det såret?
Nej. Hun har mig.
Han har samme farve som en skottes røv.
-Er noget brækket? -Hun klemmer livet ud af mig.
Enten det, eller også er det kulden.
Finan, find en vogn og træk mig til Dunholm, til Brida.
Hun kan hjælpe.
Få ham op.
Vi bliver forfulgt.
Nej, vi bliver overvåget.
Længere fremme er der en lejr med daner, anført af Blodhår. Op med grenen.
-Tilberht. -Op over hovedet.
Hvad betyder grenen?
At vi kommer med fred og vil tale med dem.
Hvis de er Blodhårs mænd, og det er de,
med lidt held, så vil han ønske at høre, hvad jeg har at sige.
Og hvis de ikke er?
Så beskytter I mig med jeres liv. Og grenen.
Gud, der er flere hundrede af dem.
Grimme hver og en.
Hold grenen højt op. Højere!
-Den er tung. -Højere, Tilberht.
Blodhår. Haesten. Hvilken fornøjelse at se jer sammen.
-Kender du den lille lort? -Ja.
Velkommen, Aethelwold. Bringer du nyt fra Alfred?
Jeg bringer nyt om ham.
Og om Uhtred Ragnarson og Skade.
Hun var vist din kvinde engang.
-Lever Skade? -Ja.
I bedste velgående med Uhtred mellem lårene. Men de er ikke i Wessex.
-Hvor er Uhtred så? -Forvist. Han er Alfreds fjende.
Han er vel på vej til Ragnar Ragnarson.
Den her lille lort har viden. Og ikke kun om mit maveindhold. Jeg har et forslag.
Der lader til at være en alliance mellem jer to.
Jeg foreslår, at vi udvider den og skaber den største danehær nogensinde.
Jeg foreslår, at vi tre slutter os sammen med Ragnar og Uhtred.
Jeg vil dræbe Uhtred.
-Og hvad så? Dræbe Ragnar? -Eller dig.
Vi har din historie. Hvad tilbyder du ellers?
Oprør i Wessex.
Jeg kan tale med de rette og halvere Alfreds hær på et øjeblik.
Jeg kan bygge bro mellem saksere og daner.
-Er du sikker på, Uhtred ikke er nordpå? -Ja.
Ligesom jeg er sikker på, at daner ikke kan bekæmpe daner og dræbe allierede.
Vi kan ikke ignorere den gave, vi har her.
Et Wessex uden Uhtreds beskyttelse. En svækket Alfred.
Tiden er inde til, at danerne samles.
Vi tager den idé med nordpå til Ragnar og Uhtred.
Jeg kræver, at de danske krigere slutter sig sammen og knuser angelsakserne.
Du har ingen ret til at kræve noget. Det er nok, at vi har hørt dig.
Godt.
Et par dage mere.
Din vogn forsinker os.
Kan du huske mig?
Stå op og gør dig klar.
-Til hvad? -Til at kæmpe mod mig.
Leofric, jeg vil ikke kæmpe mod dig.
-Hvorfor skulle jeg det? -Det skal du, din lort!
Jeg er Wessex. Jeg er sakser. Jeg støtter Alfred.
Og du, lille røv, er dane og forræder. Kæmp mod mig!
Er der ingen, der kan tie?
Det vrimler med nyt om Uhtreds forræderi og min svaghed.
-Snakken driver over. -Nej, den vokser.
Sladderen vil sprede sig som en brand og opildne vore fjender.
Sigurds skibe er fortsat i Kent.
Ja. I må gøre en ende på sladderen. Måske ved at besøge købstæderne.
-Kongen er ikke stærk nok til at rejse. -En fejring, så.
-Så I fremstår stolt og kongelig. -For at tappe ham yderligere?
-For at vise, at han ikke er svag. -Ti! Jeg er her endnu.
Ja, herre.
-Hvad skulle anledningen være? -En helgendag?
En taksigelse. Noget med Edward.
En trolovelse. Han er gammel nok.
Han er forgabt i moderen til sine uægte børn.
Det bliver ikke hende. Hun er stort set en bonde.
Hvem er så passende?
Det ville lukke et sladderemne og starte et nyt.
Bestemt.
Fader Beocca, lad os være alene.
Ja, herre.
Jeg kan ikke lade Uhtreds forræderi eller sygdommen besejre mig.
Vi må ikke glemme England.
Du vil se dets fødsel. Du bliver stærk igen.
Jeg lever ikke til næste år.
Det ved vi.
Vi må finde Edward en passende kone.
En, der vil styrke ham.
En bedre ægtefælle end Aethelflaed.
Har det ægteskab ikke tjent sit formål? Aethelflaed har indflydelse.
Hun er stærkere end Aethelred den Kønne. Hvad du har påbegyndt vil fortsætte.
Vore børn vil bygge et England. Det lover jeg dig.
-Tag det. -Nej, herre.
-I ville se mig? -Ja.
Jeg har tænkt over Aethelwolds besøg.
Det, han sagde om min heltemodige kone og risikoen for, at hun kommer til skade.
-Og hvad har I besluttet? -Jeg ønsker hende død. Og barnet med.
Vi er fulgt efter dem en halv dag. De er saksere. Måske nogle daner.
-De er ikke fra Eoferwic, men krigere. -De omringer vognen.
De beskytter den og manden i den.
At de rider frit fremme er interessant. De kender ingen frygt.
-Du stirrer på mig. Hvorfor? -Jeg kigger bare.
Min fætter er heldig at have en kvinde at elske og kæmpe med.
Hvorfor lader du ham vanære dig?
Cnut, du ved intet, så sig intet.
Lad dem fortsætte i fred.
-Hele vejen til Dunholm? -Det er der, de skal hen.
-Har han drukket noget? -Lidt.
Lidt nytter ikke noget.
Godt så.
Har du kræfter til at løfte en kop?
Om så bare for at væde læberne.
Du føler nok, at du er tilbage på slaveskibet.
Du kom igennem det mareridt. Du kommer igennem dette. Tro mig.
Det er hende. Hun vender vrangen ud på mig.
-Så dræb hende, eller lad mig gøre det. -Nej.
Uhtred...
Jeg er bange for, at du dør.
Sihtric siger, vi er i Dunholm i morgen. De har overvåget os det meste af dagen.
Jeg håber, at det er dem.
Suppe. Jeg har selv lavet den. Jeg lavede den altid på klosteret.
Den gør dig stærk.
Nu ved du, hvordan Alfred har det. Maven og knoglerne gør ondt.
Men hver dag rejste han sig op og byggede Wessex op.
-Med mit sværd. -Undskyld?
-Rend mig. -Han byggede Wessex op med mit sværd.
Min søsters dreng er hos dig nu. Alfreds uægte søn. Munken.
-Han er ingen kriger. -Hvad laver han her så?
-Gisela. -Det er feberen. Det går over.
Han ser en eller anden. Guderne piner ham.
-Hvem er Gisela? -Min kone.
En til? Hvor mange bliver det?
Så denne Gisela er skyld i, at min nevø forråder sit land?
Hun holdt af ham. Det er derfor, han er hos mig.
Du ser syg ud.
Hvad har heksen gjort ved dig?
Det er en død, du vil fortjene, for du har gjort alle her til forrædere.
Alfred er deres konge.
Du er død! Alfred sørger ikke over dig, så hvorfor tale hans sag? Du er død!
Du er nødt til at spise og drikke. Du tænker ikke klart.
-Brida. -Hun er i Dunholm.
-Finan, se. -Jeg er her.
Brida?
KONGERIGET NORTHUMBRIA
-Jackdaw, var der nogen problemer? -Hun viste mig patterne. De var flotte.
Du er sandsigerske, men har ingen runer.
-Hvad er det her? -Har du dem i røven?
Jeg vil se min herre, Uhtred. Du vil føre ham til mig.
Ti stille.
Før ham til mig, eller din vej bliver en flodrottes.
Du kaster ingen forbandelser her.
Min nidstang blokerer din kraft.
Dette er Frejas land. Gudinden, der gav guderne magi, beskytter os.
Få mig ikke til at bringe den sandsigerske, nidstangen tilhører.
Hun er blodsbeslægtet med Freja. Tving hende ikke til at knuse dig.
Jeg sværger, at jeg vil dræbe dig, mær.
Hold hånden på sværdet og øjnene væk fra patterne.
-Hun er mere snu end dig. -Det hørte jeg godt.
-Er det godt? -Ja.
-Vi troede, du var tabt. -Også jeg.
Jeg var bange for at dø en gammelmandsdød.
Den store danemorder var bange?
-Hvem er du? -Han er ikke vigtig.
-Jeg er Cnut. -Hvad er du?
Han hedder Cnut. Han er min fætter på min mors side.
Jeg er dane, lord Uhtred. Vil du også dræbe mig?
-Du taler som et barn. -Hvor mange af os har du sendt til Valhal?
Er det 12? 20? 40?
-Klap i og vis min bror respekt. -Ellers må jeg dræbe en til.
Han er tilbage.
Op.
Op at stå.
Op.
Han er tilbage, hvor han hører til. Hvor han altid har hørt til.
Du er dane for livet nu. Sig det.
-Jeg er dane for livet. -Ja. Sig det.
Jeg er dane for livet.
Du skal mene det!
Jeg er dane for livet! Fra denne dag.
Fra denne dag.
Dette betyder alt for mig.
Nå, har du en hær?
-Ja. 200 mænd. Gode mænd. -Er de lige så underholdende som dig?
-Hvor skal du hen? -Det ved jeg ikke.
Men hvis Alfred er uden sin danemorder, vil jeg overveje at drage mod syd.
Kald mig "danemorder" igen, og vi vil kæmpe.
Hvorfor denne vrede? Nægter du, at du har dræbt mange af os?
Kun dem, der ville dræbe mig.
Og jeg driller bare. Det er uretfærdigt. Du må være træt efter rejsen og sygdommen.
Så hvil dig.
-Jeg kan lide ham. -Ikke så meget som han kan.
Han har ret. Tanken om Alfred uden Uhtred vil opildne mangen daner.
Også dig?
Wessex er juvelen. Jeg har det for behageligt her.
-Mine børn er i Wessex. -Vi har mange venner der.
Så tag på besøg.
Det taler vi om en anden gang. Snart.
Du har ikke spurgt til Thyra.
Osferth har fortalt mig det. Hun er kristen og gift.
Hun er lykkelig.
Uhtred.
Jeg kom her for at hvile, gå på jagt og måske finde en kvinde.
Ikke for at tale om en krig mod Alfred.
Jeg går udenfor og drikker øl. Spis op.
Hvor er hun? Skade?
Spærret inde. Hun kan ikke nå dig. Hun har kræfter.
-Det har jeg mærket. -Du kan styre dem.
Hun arbejder gennem en mand. En kriger.
Mit sværd er alt, hvad jeg behøver. Jeg giver mig ikke til en sandsigerske.
Så dræb hende.
Forbandelsen skal også dø.
-Hvordan sikrer jeg det? -Jeg spørger en mægtigere sandsigerske.
Hvornår?
Når jeg stoler på dig, Uhtred af Bebbanburg.
Jeg husker første gang, jeg tog din hånd.
Ved hallen i Eoferwic.
En præst hang på muren med et spyd gennem brystet.
Ragnar siger, at I har børn.
Nej, jeg er ikke mor. Ragnar har børn med andre kvinder.
Jeg er også forbandet. Intet barn vil vokse i mig.
Mit første tab var vort barn.
Nå, spis, hvad du kan. Han forventer, at du vil drikke og spille spil.
Brida.
Jeg føler med dig.
Ragnar er mit barn.
Forråd ham, og jeg dræber dig. Hvis du er dane nu, må du rette op på fortiden.
Hvordan?
Du må knuse Alfred.
Tekster af: Hanne Arnold