A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Uhtred vagyok, Uhtred fia.
Gyerekkori barátomhoz, Bridához hasonlóan szásznak születtem, de dánnak neveltek.
Ám míg ő a viking életet választotta, én más úton indultam el.
Tiéd a kardom.
Alfred királyságát védve, az Angliáról szőtt álmát támogatva
a dánok mészárosaként lettem híres,
és hűséges embereimmel sok harcost vágtunk le.
Alfred haldoklik, és mindenki a hatalomért és a pozíciókért verseng.
- Alfred nem fog örökké élni. - Folyton beteg, de nem hal meg.
Az őseink királyok voltak, mégis alig ismernek el főúrnak. Többet érdemlünk.
Elraboltam Skade-et, a látót az urától, Sigurdtól.
Mivel Sigurd csatát vesztett, Skade sorsa hozzám kötődik.
Nem adhatod fel, Vérhajú!
Szeretett Giselám belehalt a szülésbe, itt hagyva az újszülöttet, akit gyűlölök.
Fiút szült neked.
Mostantól átok ül Uhtreden, Bebbanburg urán.
Ő minden szerencsétlenségem oka.
Minden a sorson múlik.
BERNARD CORNWELL REGÉNYEI NYOMÁN
WINCHESTER WESSEXI KIRÁLYSÁG
Végeztél, nagyuram?
Még nem. Mindjárt.
Uhtred, kérlek, várj egy percet.
Uram, bocsásd meg, hogy feltörjük e békés földet.
- Szeretetből tesszük. Ámen. - Ámen.
Nagyuram. Nagyuram...
Gyönyörű.
Elhagyja a földet, és felszáll a mennyekbe.
Helyesen cselekedtünk. Isten tudja.
Az istenek tudják.
Godwin testvér.
- Godwin testvér, jó reggelt! - Nagyuram. Jó reggelt!
Beszélni szeretnék veled egy percet.
Az a lány ott...
- Mi van vele? - Szívesen kedvelne téged.
- Kedvelne? - Lélekkel és testtel. És gyakran.
Figyelmesen hallgatlak, nagyuram.
Uhtred.
Nem szabad rábízni Edward herceget. Vad és istentelen.
- Félig dán. - Legalább.
Erkenwald püspöknek is így kell gondolnia. Alfredet emlékeztetni kell rá.
Akár már ma este is kedvelhetne.
Megszentelt földet bolygattak meg, Godwin testvér.
Uhtred! Uhtred!
A király a palotába hívat.
Miért? Vissza akartunk térni Cocchambe.
Jobb lesz, ha tőle magától hallod.
Csak te, egyedül.
Uraim. Éppen azt mondtam Beocca atyának,
hogy meg kellene szereznünk Vérhajú hajóit.
Sigurd earlnek vége. Legyőztük.
Ha elvesszük a hajóit, nem tudja elhagyni a földjeinket.
Vegyük el a hajói felét. Az emberei felét megöltük.
Biztosítékot kaptunk, hogy Haesten útjára bocsájtja a Vérhajút.
- Hamarosan távozik. - Térjünk a tárgyra.
Uhtred, nem felejtem el, mit tettél az elmúlt napokban.
Években, felség.
Pontosan tudom, mekkora veszteség ért. Mennyire szenvedsz.
Felség.
Gisela vendégszerető asszony volt.
- Hogy van a gyermek? - Megörökölte az erejét, felség.
- És elvette az életét. - Igen.
Derék asszony volt.
Köszönöm, felség.
Szentségtörés történt. Látták, hogy te voltál.
A temető, Uhtred. Megszentelt föld.
Nem volt jogod arra, hogy feltörd.
Látták, ahogy szándékosan megzavartad a holtak nyugalmát.
Nem zavartam meg senkit, csak a feleségemet.
Ha bűn volt, bocsánatot kérek.
Nagy bűn volt.
Visszatemettem a lyukat, úrnőm.
Szentségtörést követtél el.
Uhtred, bevallom, nem tudom, mit tegyek.
Nem elég a bocsánatkérés?
Ha szívből jön, elég. Isten könyörületes.
Az, és Uhtred tette érthető.
De megbocsájthatatlan.
Senkit sem akartam megsérteni, felség.
Beszélhetek, felség?
Gisela pogány volt, és így nem volt helye a megszentelt földben.
Azzal, hogy kiásta,
Uhtred nagyúr jóvátette azt, ami nem történhetett volna meg.
Ha ott fekszik, tovább mérgezte volna a földet.
A holtak hálásak, amiért eltűnt.
Eltűnt?
Godwin testvér az érdekedben szól, Uhtred.
Az igazat mondom.
Gisela pogány volt és ringyó. Bebbanburgi Aelfric felesége volt.
- Egy szót se többet... - Az Úr szemében ringyó volt.
- Egy szót se... - A gyerekei pedig fattyúk.
Elég, Godwin!
Elvenném tőle őket, és mindet megkeresztelném.
Nem hallgatom tovább ezt a sületlenséget.
- A lelkek a mennyben örvendenek... - Godwin!
...hogy Giselát, a pogányt kiásták és elégették.
- Godwin testvér! - Nem ért többet,
mint Skade, a boszorkány, akit magával hozott...
- Uthred. - Hallgass!
- Megütötte, felség! - Nem vagyok vak.
Ideje, hogy te kérj bocsánatot, pap! Nőket sértegetsz?
A bénaságod és a kereszt mögé bújva?
- Hagyd békén! - Uhtred.
Magának kereste a bajt. Hallottátok.
Attól tartok, meghalt, felség.
Nem halhatott meg, csak egy pofont kapott.
Halott.
Csak egy pofon volt, felség, te is láttad.
- Őrök, fogjátok el! - Csak egy pofon volt.
Fogjátok el, most! Azt mondtam, fogjátok el!
Steapa, a városfalat! Senki sem juthat ki.
- Uram. - Estére előttem fogsz állni.
Uhtred!
Már megmondtam, hogy pihen.
Uhtred, ne kelljen felgyújtanom a házat! Ezt fogom tenni!
Steapa, ne kelljen átvágnom a torkod, mert ezt fogom tenni.
Uhtred, ne kelljen eltaposnom az íredet.
Mert ezt fogom tenni.
Az ég szerelmére, elég a gyerekeskedésből.
- Szándékosan dühíted fel. - Pontosan, Hild, és élvezem.
- Az apátnő bemehet, de mi nem? - Az apátnőtől félünk.
Hild nővér!
Gyere aludni!
Nem lehet vérontás, nagyuram.
Sértegetik egymást, de hamarosan megunják. Gyere...
Nem lesz vérontás.
Ezt Steapának mond. Már fáj a feje a gondolkodástól.
- Van megoldás? - Nem tettem semmi rosszat.
Uhtred, megöltél egy papot, egy szent embert, ráadásul nem először.
És ez mit keres még mindig itt?
Ne foglalkozz velem, boszorkány.
Nem akartam megölni a szerzetest, de nem is bántam meg.
- A sors akarta így. - Hívd ide Beoccát!
Kérd meg, hogy mondja el a király követeléseit.
Elmondom Beoccának, hogy kész vagy beszélni vele és meghallgatni.
Legyen így. Sokat segítene, ha elvágnád a nő torkát.
Nem teheti. Nem meri.
Ma este, nagyuram,
megszeged az Alfrednek tett esküdet.
- Hallgass! - Ez hozza el az új kezdetet.
Nem akartam új kezdetet.
Ez az egész a te műved!
Még egy szó, és megöllek.
Nem érdekel se az átok, se a következmények.
Gondoltam, elkísérlek, Beocca.
Már attól érzem Isten kegyelmét, hogy melletted lépkedek.
Csak a zsákmány miatt vagy itt, Aethelwold.
- Igen, de micsoda zsákmány! - Kinyitni!
Uhtred.
A király és Edward tanácskozott, és arra a döntésre jutottak,
hogy nem lesz tárgyalás, sem büntetés,
ha kifizetsz némi vérváltságot az egyháznak.
Némi vérváltságot?
Egyszáz ezüstöt.
- És ez minden? - Természetesen nem.
Száz ezüst és a hűségesküd.
Bírja az eskümet.
A király azt kívánja, hogy esküdj hűséget az örökösének, Edwardnak.
Edward nem trónörökös, a korona nem örökölhető.
Tehát Alfred az életemet kéri.
- Az Edward iránti hűségedet. - Edward gyerek!
A gyereknek tett eskü örökre szól.
A király túl sokat kér, atyám.
Most azt kell tenned, Uhtred,
hogy meggondolod, mi történik, ha nem esküszöl hűséget Edwardnak.
Emberek halnak meg.
Nem csak azok, akik itt vannak,
hanem a kintiek is, akikkel együtt harcoltál
- néhány napja. - Ez kizárólag Alfred hibája lesz.
Nem érdeklik azok, akik szolgálják.
Mindenki fontos neki!
Egész életedben szolgáltad, Beocca, és miért?
A tanácsa a feleségválasztásodról suttog.
Ha nincs Alfred, nem lennék itt. Meghaltam volna.
Alfred nélkül nem lenne Wessex, nem lenne Mercia, nem lenne kereszténység.
Nem lenne más, csak dánok.
A mezők vértől vöröslenének, és a beleimet kiaggatták volna a fákra.
Bármennyire is panaszkodsz, Uhtred, Bebbanburg ura,
jó életed volt Wessexben. Ne merd az ellenkezőjét állítani!
Alfredtől menedéket kaptál.
Megszolgáltam.
Földjeid vannak és vagyonod. Bármennyit ehetsz és ihatsz.
- Mindent megszolgáltam. - Dönts!
Fogadd el, vagy hagyd, hogy a barátaid megöljék egymást,
hogy megkíméljenek a nagyúri élet nehézségeitől.
Nem megmondtam, hogy több lesz a vérváltságnál?
Aethelwold, esküszöm, ha elkezdődik a gyilkolás,
nálam te leszel az első.
Nem lesz gyilkolás.
- Steapa! - Nagyuram?
Nem fogunk harcolni veletek.
Elkísérlek a királyhoz.
Örömmel hallom, nagyuram.
A király kegyes. Tudja, mennyit érsz.
Meglátjuk.
Tudod, mit kell tenned.
- Úgy tudom, mondanivalód van. - Felség...
Nézz körül!
Kérlek, emlékezz arra, milyen szolgálatot tettem Ethandunnál,
és a többi alkalomra. Sokkal többre.
A korábbi derék szolgálat nem mentség a törvényszegésre.
Megfizetem a vérváltságot,
és bár kiváló fiatalembernek tartom Edwardot,
nem tehetek olyan esküt, amit nem tartok be.
Az Edward védelmére tett eskü életem végéig érvényes lenne.
Elismerem, hogy jogos, amit mondasz.
Ezért szeretnélek a fiam mellett tudni,
amikor már nem leszek, és ő uralkodik.
Itt van Steapa.
Steapa a balján, és te a jobbján.
Ezzel kapcsolatban nincs alku, Uhtred.
Semmilyen.
Nem adtam eleget, felség?
Könyörgöm.
Nem méltó hozzád a megalázkodás.
Életben hagylak.
Azt teszed, amit mondok.
Nem, felség, nem így lesz.
- Uhtred! - Apám!
- Steapa, le a kardot! - Ne tegyetek semmit!
- Edward! - Nyugalom!
Uhtred, ez őrültség.
Senki se jöjjön közelebb! Senki!
Steapa, öld meg a gazembert!
- Nem! - Steapa!
Senki se tegyen semmit!
Senki sem sodorhatja veszélybe a királyt!
Megértettétek?
Ezzel aláírtad a halálos ítéletedet.
- El az ajtótól! - Uhtred, kérlek...
Mindenki menjen el az ajtótól!
Uhtred, még egyszer utoljára könyörögve kérlek.
Beocca! Bezárod és bereteszeled az ajtót. Senki sem jön ki.
Addig nem, amíg Alfred nem kopog.
Az eskümre mondom, hogy nem fog bántani, uram.
De ha bántana, saját kezűleg ölöm meg.
Beocca, az ajtót. Most!
Dicsőséget adtam neked.
Szabadságot, hogy imádhasd az istenedet,
mégis úgy bánsz velem, mint egy kutyával.
Végeznem kellene veled.
Akkor tedd meg, hiszen pogány vagy, és az is maradsz.
- Azt hiszed, félek? - Érzem a szar szagát a lábadon.
Vár a menny, te viszont örökké a pokolban fogsz égni.
A Valhalla hazugság, ahogy az isteneid is...
Úgy tűnik, megszegtem az eskümet, felség.
Egy kis szerencsével egész Wessex égni fog.
Beocca atya!
Igen, felség.
Keressétek meg és öljétek meg!
Itt van, kaput bezárni!
- Nem akarok rosszat. - Maradj!
- Engedj át! - Ne mozdulj!
Utána!
Uhtred!
Mindenki utánam!
Gyere ide!
Uhtred, ne csináld!
Ti ketten velem jöttök! A többi menjen körbe.
Úgy döntöttek, elengednek?
Kemény lovaglás vár ránk.
- Megsebesültél, uram? - Karcolás.
- Hová megyünk, nagyuram? - Ragnarhoz és a dánokhoz.
Akkor találkozzunk az embereiddel.
Siessünk!
Mind menjetek ki! Egyedül akarok lenni.
Mind távozzatok!
Nagyuram.
Ügyesen dobsz, de értesz a kardforgatáshoz is?
Nem kard, csak a markolata. Eltört.
Csatában?
Elestem, nagyuram.
Nos, legalább őszinte vagy.
- Testőrökre van szükségem. - A palotában van elég.
Nem, saját testőrségre van szükségem.
- Ha lenne kardod, tudnád használni? - Igen, tudnám.
- Offa a nevem. - Offa.
Felfogadlak, még két emberrel együtt.
Ismersz olyat, aki alkalmas lenne testőrnek?
Igen. Jó emberek, a barátaim.
Keresd meg őket. Este útra kelünk.
Ezüstben foglak fizetni titeket.
Uhtred mindent eldobott magától.
Volt választása?
Nem, nem volt. A király túl sokat kért.
Alfred felajánlotta, hogy megbocsájt.
Alfred figyelmen kívül hagyta Uhtred fájdalmát.
Ezzel nem zárult le a dolog. Ez csak a kezdet.
Ha Edwardot királynak készítik fel,
Uhtred tudhatja, hogy Alfred hamarosan meghal.
Ezt fogja elmondani a dánoknak is.
Nagyuram.
Az asszony beszélni akar veled.
Melletted akarok lovagolni.
A menetoszlop végén van a helyed.
A nődként kívánok melletted lovagolni.
Megkaptad, amire mindig vágytál, a szabadságot.
Fogadd el, velem együtt.
Nem mondtam meg, hogy asszonyra lesz szükséged?
Ne merd azt hinni, hogy átveheted a feleségem helyét!
Láttam, mi fog történni a feleségeddel, de nem én okoztam.
Tudom, hogy szeretnél ágyba vinni.
- Vérhajú asszonya vagy, nem? - Kivéve, ha magadnak akarsz.
Akkor döntést kell hoznom.
Vérhajú nem olyan harcos, mint te. Nem lenne olyan király, mint te.
Lehetünk ellenségek, vagy lehetünk szeretők, nagyuram.
Szenvedhetünk vagy uralkodhatunk.
Az oszlop végén.
Akkor átkozott maradsz.
Te döntesz.
Miért nem lett belőle patkányeledel?
Az adottsága miatt.
Azért, mert a kezében van az utam.
Még ha meg is öljük, az átok tovább él.
Az átkot kell elpusztítanunk.
Ő a féreg, Uhtred pedig az alma.
AYLESBURY MERCIA KIRÁLYSÁGA
Aethelwold vagyok Wessexből.
Inni jöttünk, és beszélni Aethelred nagyúrral.
- Kaput nyiss! - Ebben a sorrendben.
- Mi a merciai sör titka? - A víz.
Isteni.
Nem láttam Aethelflaed úrnőt.
A feleségem szeret egyedül lenni. Gyakran van a birtokán.
És a lányod? Hány éves is?
Mit szeretnél? Mondd el!
Azt szeretném, hogy légy hűtlen...
Alfredhez.
Biztosan hallottad, hogy romlik az egészsége.
Évek óta romlik az egészsége, aztán mindig jobban lesz.
Ám most legjobb harcosa és királycsinálója, Uhtred nélkül maradt.
Uhtred halott?
Uhtred mostanra úton van Dunholmba, és aztán talán Bebbanburgbe.
Egy helyen viszont nincs: Wessexben.
Uhtred többé nem Alfred kardja.
Uhtred elment.
Uhtred dán lett.
A szándékom nyilvánvaló, sosem titkoltam.
Jog szerint enyém Wessex koronája,
de én nem kívánom uralni Merciát.
- Nem érdekel Mercia. - Igen, persze...
Szerintem Merciának saját király kell. Te, Aethelred.
Tudnod kell, hogy a világunk hamarosan megváltozik.
A lehetőség, hogy elfoglaljuk királyságaink trónját, már közel van.
Most jött el az idő.
És pontosan mit is javasolsz?
Azt javaslom, kössünk szövetséget.
- Egyfajta jegyességet. - Szövetséget.
Aethelred nagyúrnak saját birtoka van, testőrsége és hadserege.
Neked, nagyuram, nincs másod, csak három embered és egy málhás lovad.
Nem akarok túl sokat elárulni, de hidd el, lesz seregem.
Ami Aethelred nagyúr hadait illeti, sokak szerint a feleségéhez hűek.
Neki van harci tapasztalata.
Biztosíthatlak, hogy az embereim csak az enyémek, és senki másé.
Ezek csak pletykák, nagyuram...
- Az emberei az enyémek. - Egyetértek.
Bár bizonyára aggódsz, hogy a bátorsága ellenére
Aethelflaedet valamilyen baj éri egyedül a birtokán, igaz?
Isten ments, de ha valami szörnyűség történne a lányával,
a hamis király tovább gyengülne.
Gondolom, gyakran képzeled el ezt a meggyengülést, Aethelwold nagyúr.
Minden éjjel.
Nem kellene megállni pihenni?
Unom a lovam fejének látványát. Főleg a füleit.
Menedékre és tűzre van szükségünk, és itt nincs menedék.
Tovább megyünk, még egy kis ideig biztosan.
Nagyuram!
Megsérültél, nagyuram? A sebed az oka?
Nem. Miatta van.
Jézusom, olyan fehér, mint a skótok valaga.
- Eltört valamije? - Kiszívja belőlem az életet.
Vagy a hideg hatolt a csontjaidig.
Finan, szerezz kocsit és vigyetek el Dunholmba, Bridához.
Tudni fogja, mit kell tenni.
Emeljük fel!
Követnek minket.
Nem, figyelnek, Offa.
Nem messze van egy dán tábor. A vezetőjüket Vérhajúnak hívják.
Emeld fel az ágat!
- Tilberht. - Feljebb, a fejed fölé!
Mit jelent az ág, nagyuram?
Azt, hogy békével jöttünk és beszélni szeretnék.
Ha Vérhajú emberei, márpedig azok,
egy kis szerencsével meg fogja hallgatni a mondanivalómat.
És ha nem hallgatja meg?
Megvédtek az életetek és az ág árán is.
Istenem, több százan vannak a bitangok!
Mindegyik ocsmány.
Tartsd magasra az ágat. Magasabbra!
- Nehéz, nagyuram. - Magasabbra, Tilberht!
Vérhajú nagyúr. Haesten. Micsoda öröm együtt látni titeket.
- Ismered ezt a trágyaképűt, Haesten? - Igen.
Köszöntelek, Aethelwold nagyúr. Alfred üzenetét hozod?
Alfredről hozok híreket.
És Uhtred Ragnarsonról és Skade úrnőről is.
Ha jól emlékszem, egykor a te nőd volt.
- Skade él? - Igen.
Mégpedig jól él, Uhtred nagyúrral a combjai közt,
de egyikük sincs Wessexben.
- Hol van Uhtred, ha nem Wessexben? - Száműzték. Alfred ellensége lett.
Gondolom, a fivéréhez, Ragnar Ragnarsonhoz megy.
Ez a trágyaképű sok mindent tud, és nem csak arról, amit ettem.
Lenne egy javaslatom.
Úgy látom, máris szövetség van köztetek, Haesten és Vérhajú.
Azt javaslom, bővítsük ki ezt a szövetséget,
és hozzuk létre minden idők legnagyobb dán seregét.
Azt mondom, mi hárman egyesítsük az erőinket
Ragnarral és Uhtreddel.
De én meg akarom ölni Uhtredet.
- És utána? Megölöd Ragnart is? - Vagy téged.
A történeteden kívül mit ajánlasz még?
Nyugtalanságot Wessexben.
Beszélek bizonyos főurakkal,
és egy perc alatt megfeleződik Alfred serege.
Én lehetek a híd szászok és dánok között.
- Uhtred biztosan északon van? - Igen.
Ahogy az is biztos, hogy dánok nem harcolhatnak dánokkal.
Nem ölhetik meg szövetségeseiket.
Meg kell ragadnunk az ajándékot, amit kaptunk.
Wessexet Uhtred, a védelmezője nélkül, gyenge és beteg Alfreddel.
Most minden dánnak egyesülnie kell. Nem lehet megosztottság.
Azt mondom, mondjuk el az ötletünket északon Ragnarnak és Uhtrednek.
Követelem, hogy dán pengék zúzzák szét az angolszászokat.
Te itt nem követelhetsz semmit. Az is elég, hogy meghallgattunk.
Kiváló.
Még néhány nap, nagyuram.
A kocsid miatt haladunk lassan.
Emlékszel rám, alávaló?
Kelj fel az ágyból és készülj!
- Mire? - Arra, hogy harcolj velem.
Nem akarok harcolni veled, Leofric.
- Miért harcolnék veled? - Harcolni fogsz velem, nyomorult!
Mert én vagyok Wessex! Szász vagyok, Alfredért küzdök,
te pedig, alávaló, dán vagy és áruló.
Harcoljunk meg!
Senki sem tudja tartani a száját?
Az ország csak Uhtred árulásáról,
és a gyengeségemről beszél.
- A szóbeszéd elül, nagyuram. - Csak rosszabb lesz.
A pletykák futótűzként terjednek.
Csak felbátorítják az ellenségeinket.
Sigurd hajói még mindig Centben vannak.
Igen. Véget kell vetned a pletykáknak, felség. Útra kelhetnél.
Nem Sigurdhoz, hanem a várakba.
A királynak nincs ereje utazni.
Lehetne valami más is. Például egy ünnepség.
Hogy büszkén, királyian mutatkozhass.
Mégis miért, Beocca atya? Hogy még kimerültebb legyen?
Hogy megmutassa, nem gyengült meg.
Mindketten hallgassatok, még itt vagyok!
Igen, felség.
- Mi lenne az alkalom? - Nem tudom. Egy szent napja?
Hálaadás. Edwardot is bevonhatnád.
- Eljegyzés. - Edwardé?
Elég idős.
Teljesen megbolondította az ikerfattyai anyja.
Őt nem veheti el. Alig valami választja el a jobbágyoktól.
Legyen az, aki a leginkább alkalmas.
Ezzel vége lenne az egyik pletykának, és elindulna egy másik.
Így igaz.
Beocca atya, magunkra hagynál minket?
Igen, nagyuram.
Nem hagyhatom, hogy legyőzzön Uhtred árulása vagy ez a betegség.
Anglia nem merülhet feledésbe.
Látni fogod a születését, uram. Fel fogsz gyógyulni.
Egy éven belül halott leszek, kedvesem.
Mindketten tudjuk.
Előre kell tekintenünk, megfelelő menyasszonyt kell találnunk Edwardnak.
Olyat, aki erősebbé teszi.
Jobb házastársat Aethelfraedénél.
Nem érte el a célját a házassága? Aethelflaed befolyásos.
Sokkal erősebb széparcú Aethelrednél.
A műved folytatódni fog, uram.
Esküszöm, hogy a gyermekeink felépítik Angliát.
- Vedd el! Azt mondtam, vedd el. - Nem, nagyuram.
- Hívattál, nagyuram? - Igen.
Elgondolkodtam Aethelwold látogatásán.
Azon, amit a hősies feleségemről mondott.
Arról, hogy talán baj érhetné.
És hogy döntöttél?
Holtan akarom látni. A gyerekével együtt.
Fél napja követjük őket. A többségük szász, és talán pár dán is akad.
Az biztos, hogy harcosok.
Körbeveszik a kocsit. Látod?
Védik, a férfivel együtt, aki a kocsin fekszik.
Az az érdekes, hogy ilyen nyíltan haladnak.
Nincs bennük félelem.
Bámulsz. Miért?
Csak nézek, semmi több.
És azon tűnődőm, milyen szerencsés az unokatestvérem,
hogy az asszonya szeret és harcol is.
De akkor miért hagyod, hogy megszégyenítsen?
Semmit sem tudsz, Cnut, ezért ne is mondj semmit.
Hagyjátok békében áthaladni őket.
- Egészen Dunholmig? - Oda tartanak.
- Ivott sört? - Egy keveset.
Egy kevés keveset ér.
Jól van...
Elég erős vagy ahhoz, hogy felemeld a kupát, nagyuram?
Még ha csak megnedvesíteni is az ajkaidat.
Fogadok, hogy úgy érzed, megint a rabszolgahajón vagy.
Azt a rémálmot túlélted. Ezt is túl tudod élni.
Higgy nekem!
A nő műve, Finan. Kifordítja a belsőmet.
- Akkor öld meg! Vagy hadd öljem meg én. - Nem.
Uhtred.
Attól félek, hogy haldokolsz.
Sihtric szerint holnap Dunholmba érünk.
Egész nap figyeltek minket.
Legalábbis remélem, hogy ők azok.
Erőleves, uram. Én magam készítettem.
A kolostorban nagyon szerették a testvérek.
Segít visszanyerni az erődet.
Most már tudod, mit érez Alfred.
Fáj a gyomra és a csontjai,
mégis mindennap felkelt, és tovább építette Wessexet.
- A kardommal. - Nagyuram?
- Nyavalyát. - A kardommal építette fel Wessexet.
Látom, veled van a húgom fia. Alfred fattya. A szerzetes.
- Nem harcos. - Akkor miért van itt?
Gisela.
A láz az oka. Majd elmúlik.
Lát valakit. Az istenek azok. Kínozzák.
- Ki az a Gisela? - A feleségem.
Egy újabb? Összesen hány volt?
Szóval az a Gisela a felelős azért,
hogy az unokaöcsém elárulta a hazáját?
Kedvelte.
Ezért van velem.
Betegnek tűnsz.
Mit tett veled az a boszorkány?
Halált érdemelsz,
mert a táborban mindenkiből árulót csináltál.
Alfred a királyuk.
Halott vagy!
Alfred nem gyászol, akkor miért véded?
- Halott vagy! - Nagyuram?
Enned és innod kell. Össze vagy zavarodva.
- Brida... - Ott lesz Dunholmban.
- Finan, nézd! - Itt vagyok.
Brida?
DURHAM NORTHUMBRIA KIRÁLYSÁGA
Jackdaw. Volt valamilyen gond éjjel?
Megmutatta a csöcseit. Nagyon szépek.
Azt mondod, látó vagy, de nincsenek rúnáid.
- Az mi? - A seggedbe rejtetted őket?
Látni kívánom Uhtred nagyurat. Idehozod hozzám.
Fogd be a szádat!
Hozd ide, hogy a vízi patkányokéhoz kötöm a sorsodat.
Itt nem fogsz átkokat szórni.
Most már nem, hogy a nithstong semlegesíti az erődet.
Ez most már Freya földje,
és a mágia istennője megvéd minket.
Ne kelljen idehívnom a látót, akié ez a nithstong.
Vérkötelék fűzi Freyához. Ne akard, hogy elpusztítson.
Esküszöm, hogy megöllek, ringyó.
Jackdaw, a kezed a kardodon legyen, és ne bámuld a csöcsét.
- Okosabb nálad. - Hallottam ám.
- Finom? - Nagyon finom.
- Azt hittük, meghalsz, uram. - Én is.
Attól féltem, hogy szőrmék közt halok meg, mint a vénemberek.
Tehát a híres dánölő félt?
- Ki vagy? - Nem fontos ember, Uthred.
- A nevem Cnut. - És mi vagy?
A neve Cnut. Az unokatestvérem, anyai ágon.
Dán vagyok, Uhtred nagyúr. Engem is meg fogsz ölni?
Gyermek módra beszélsz.
Hányat küldtél közülünk a Valhallába?
Tizenkettőt? Húszat? Negyvenet?
Hallgass, és légy tisztelettel a fivérem iránt.
Vagy meg kell ölnöm még egyet.
Újra a régi önmaga.
Kelj fel!
Talpra!
Kelj fel!
Újra ott van, ahová tartozik.
Ott, ahová mindig is tartozott.
Most már egy életre dán vagy. Mondd ki!
Életem végéig dán leszek.
Nem, mondd ki!
Életem végéig dán leszek.
Komolyan!
Életem végéig dán leszek! A mai naptól.
A mai naptól.
Számomra nincs fontosabb ennél.
Szóval, van sereged, Cnut nagyúr?
Van. Kétszáz ember. Kétszáz jó harcos.
Ők is ilyen szórakoztatóak?
- Mik a terveid? - Még nem döntöttem.
Bár ha a wessexi Alfred a dánok mészárosa nélkül maradt,
- talán elnézek délre. - Ha még egyszer így nevezel,
megküzdünk egymással.
Miért vagy dühös?
Tagadod, hogy sok dánt, sok északit öltél meg?
Csak azokat, akik megpróbáltak megölni.
Csak tréfálkoztam, de nem joggal.
Biztosan kimerített az út és a betegség.
Pihend ki magad.
- Kedvelem. - De nem annyira, mint ő saját magát.
Nos, nem téved. Az, hogy Alfredet már nem védi Uhtred,
sok dánban szítja fel a harci tüzet.
Benned is?
Még mindig Wessex a gyémánt.
Kezdek elkényelmesedni a váramban.
- A gyerekeim Wessexben vannak. - Sok barátunkkal együtt.
Még több ok a látogatásra.
Nos, ezt majd később beszéljük meg. Később, de hamarosan.
Nem kérdeztél Thyráról.
Osferth mindent elmondott. Keresztény és férjhez ment.
Boldog.
Uhtred.
Pihenni jöttem ide, vadászni, talán asszonyt találni.
Nem azért, hogy az Alfred elleni háborúról beszéljek.
Kint leszek, és sört fogok inni. Edd meg, ami előtted van.
Hol van? Skade?
Ketrecbe zártuk, de most nem férhet hozzád.
Ereje van, Uhtred.
- Éreztem. - Erő, amit felhasználhatnál.
Mindig így használja. Egy férfi, egy harcos közvetítésével.
Nekem nem kell más, csak a kardom.
Nem adom át az egyik felemet egy látónak.
Akkor meg kell ölnöd.
Szeretném, de hogyan? Az átoknak is meg kell halnia vele együtt.
- Hogy lehetek biztos benne? - Kérdezd meg.
Megkérdezek egy Skade-nél erősebb látót.
Mikor?
Amikor biztos leszek benned, Uhtred, Bebbanburg ura.
Emlékszem arra, amikor először fogtam meg a kezed.
A nagycsarnok lépcsőjén Eoferwicben.
Egy pap volt felakasztva a falra. A mellkasa lándzsával átdöfve.
Ragnar azt mondja, gyermekeid vannak.
Nem, nem vagyok anya, de Ragnarnak vannak gyerekei más nőktől.
Rajtam is átok ül. Nem nő meg bennem a gyermek.
Az első, amelyik elment, a gyermekünk volt az erdőben.
De nem számít. Egyél minél többet. Inni és játszani akar majd veled.
Brida!
Sajnálom, hogy így alakult.
Ragnar a gyermekem.
Ha elárulod, megöllek.
Ha most már dán vagy, el kell törölnöd a múltat.
Eltörölni? Hogyan?
El kell pusztítanod Alfredet.
A feliratot fordította: Vass András